Кримінальне провадження №629/2588/26 
Номер провадження 1-кп/629/229/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 ,
- ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, громадянки України, незаміжньої, з неповною середньою освітою, 9 класів, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Лозова, Харківської області, громадянки України, незаміжньої, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026, близько 09:00, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , переглядала в своєму телефоні оголошення в мережі «Інстаграм» та побачила оголошення розміщене ОСОБА_6 , про те що військовослужбовці ЗСУ хочуть на тривалий час орендувати квартиру для проживання. На цей час ОСОБА_4 було відомо місце знаходження ключа від замка вхідних дверей квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка раніше на праві власності належала ОСОБА_7 та після його смерті в спадщину дісталася його сестрі ОСОБА_8 , з дозволу якої цією квартирою тимчасово користувався ОСОБА_9 , у якого напередодні цю квартиру орендували під короткочасне проживання знайомі чоловіки ОСОБА_4 та 02.03.2026 залишили ключ від цієї квартири ОСОБА_4 для повернення його ОСОБА_9 , а остання залишила його в поштовій скриньці будинку, в якому знаходилася ця квартира. Тому, побачивши вказане оголошення надане ОСОБА_6 в мережі «Інстаграм» про оренду квартири, та маючи вільний доступ до ключа замка вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_4 виник умисел шляхом обману заволодіти грошовими коштами особи, яка хоче орендувати для проживання квартиру, видавши за власну квартиру не належну їй та укласти з цією особою усний договір оренди житла, передати їй ключ від вище зазначеної квартири і отримати за це грошові кошти.
Для реалізації свого умислу на заволодіння чужими грошовими коштами шахрайським шляхом, ОСОБА_4 , забрала зі схованки у поштовій скриньці, залишений нею там раніше ключ від замка дверей вище зазначеної квартири, прийшла додому до своєї знайомої ОСОБА_5 та запропонувала їй разом з нею здійснити заволодіння шляхом обману грошовими коштами у потенційних орендарів квартири за вище вказаною адресою, на що ОСОБА_5 надала на це свою згоду та вони між собою узгодили і розподілили свої дії, спрямовані на здійснення заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.
Після цього, з метою здійснення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 у присутності та з відома ОСОБА_5 , зі свого мобільного телефону зробила допис до оголошення наданого в мережі «Інстаграм» ОСОБА_6 про можливу оренду квартири, про те що вона бажає здати в оренду свою квартиру. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися по телефону про зустріч з ОСОБА_6 та в цей же день зустрілися з ним в м. Лозова Харківської області. З метою введення в оману потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 видали себе за власників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , показали ОСОБА_6 цю квартиру, відкривши її наявним у них ключем, вводячи потерпілого вказаними діями в оману щодо правомірності своїх дій, та домовилися про одноразову сплату ОСОБА_6 орендної плати за користування цією квартирою у розмірі 7000 гривень.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, з корисливого мотиву та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у заволодінні шляхом шахрайства чужим майном, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та свідомо бажаючи їх настання, після спільного разом з ОСОБА_6 огляду квартири та узгодження орендної плати, приїхали на ділянку місцевості, розташовану поруч з «Торгівельним центром», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 передав в руки ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 7000 гривень, в якості орендної плати за квартиру.
Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, заволодівши таким чином грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 7000 гривень.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, у вчиненому розкаялися, підтвердили факт і обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. ОСОБА_4 пояснила, що її знайомі знімали квартиру за адресою АДРЕСА_3 , потім попросили віддати ключі від цієї квартири, вона поклала ключі від квартири в поштовий ящик. Вдома побачила об`яву про те, що шукають квартиру, вона написала, що в неї є квартира, яку вона здає. Пішла забрала в ящику ключі від квартири, зайшла до ОСОБА_5 запропонувала їй здати чужу квартиру. ОСОБА_5 погодилась. Вони разом зустрілися з військовими, які були у формі. Оглянули квартиру, військовим квартира підійшла. Після чого військові заплатили 7000 грн за оренду, це було знято на відео. Кошти витратили на власні потреби. 
ОСОБА_5  пояснила,03.03.2026 до неї прийшла ОСОБА_4 запропонували обдурити військових, здати квартиру, які ні їй ні ОСОБА_4 не належить, вона погодилась. Вони зустрілись з військовими, оглянули квартиру, потім поїхали на «Сільопо», до потерпілий віддав їм кошти 7000 грн. Кошти витратили на власні потреби.
Враховуючи те, що обвинувачені визнали свою вину в повному обсязі, а також те, що ними не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачені вірно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинувачених, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинувачених, та вивченням особистості обвинувачених, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються. 
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні доведена.
Таким чином дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При вивченні особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є громадянкою України, з неповною середньою освітою, не працює, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину – ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем мешкання характеризується формально, перебувала на обліку у лікаря наколога з 2023 року у зв`язку з вживанням канабіноїдів зі шкідливими наслідками, знята з обліку з покращенням, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судима.
При вивченні особи обвинуваченої  ОСОБА_5 встановлено, що вона є громадянкою України, з середньою спеціальною освітою, не працює, незаміжня, за місцем мешкання характеризується формально, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, силу ст. 89 КК України раніше не судима.
При призначенні та визначенні виду покарання для обвинувачених  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує те, що вони вчинили нетяжкий злочин, згідно ч. 4 ст. 12 КК України.
Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає їх щире каяття в скоєному.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про осіб обвинувачених, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, якщо вони протягом іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, та вважає дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Підстави для застосування до обвинувачених ст. 69 КК України, у суду відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст.76КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст.76КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню: 1 (один) оптичний носій інформації SD-R диск з відеофайлами з камери мобільного телефону, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя        ОСОБА_11