Справа № 392/94/25 
Провадження № 2/392/391/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 76341955 від 12.12.2023 року в розмірі 28556,88 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 12.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» про надання фінансового кредиту №76341955. Договір укладений в електронній формі та є таким, що укладений у письмовому вигляді. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку та на умовах, визначених цим договором. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 76341955 від 12.12.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 28556,88 грн, з яких: 6987,78 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 21569,10 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав товариства. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
07.02.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А. подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». На обґрунтування своєї позиції зазначив, що матеріали справи не містять інформації про підписання Кредитного договору з боку Кредитодавця засобами КЕП, як це передбачено п.22 Кредитного договору. Позивач не вказує, яким чином зі сторони відповідача було підписано Кредитний договір. Виходячи зі змісту документу, це мало бути здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора. Натомість позивач не надав жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема: зареєструвався в інформаційно – телекомунікаційній системі (ІТС) Кредитодавця; створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно – телекомунікаційній системі кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладання) кредитного договору, не надав жодного доказу надсилання відповідачу на його телефонний номер одноразового ідентифікатора, як і не вказав, на який телефонний номер було надіслано даний одноразовий ідентифікатор і яким чином. Вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь – яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, отримав одноразовий ідентифікатор та був ознайомлений з усіма істотними умовами договору.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Кредитним договором не є належним, достовірним та достатнім доказом, оскільки останній не містить розрахунків заборгованості з дати укладання Кредитного договору по дату відступлення права вимоги на підставі Договору факторингу. 
Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо перерахування первісним кредитором коштів, отримання відповідачем коштів у кредит на виконання Кредитного договору та що платіжна картка належить саме відповідачу. Також у позові не вказано, на підставі яких первинних фінансових документах Кредитодавцями були перераховані грошові кошти на виконання Кредитного договору на банківський рахунок відповідача, а відповідач отримав такі кошти користування на споживчі цілі, оскільки єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово – господарських документів. А тому, вважає, що позивачем не доведено надання коштів в кредит за кредитним договором та наявність кредитної заборгованості відповідача перед позивачем. 
Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів передачі права вимоги від первісних кредиторів до позивача за Кредитними договорами, оскільки договір факторингу наданий не у повному обсязі, а саме: після аркушу під №2, який закінчується п.1.3, слідує аркуш під №4, який розпочинається п.2.1.9, після аркуша № НОМЕР_1 слідує аркуш №9. А тому, вважає договір факторингу недопустимим доказом у справі. Зазначив, що надана позивачем додаткова угода №29 до договору факторингу №14/06/2021 від 4.06.2021, укладена між ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» та акт прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу, не можуть бути належним доказом, оскільки вони містить незавершені речення та пусті строчки, також оригінал реєстру боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, як Фактором так і Клієнтом. А тому, відсутність підпису «Фактора» свідчить про недоведеність факту передачі права вимоги. Також, позивачем не надано доказів сплати ціни продажу, що становить під сумнів виконання зобов`язань фактором за договорами факторингу, та відповідно і набуття права вимоги до відповідача. Таким чином, позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги. На підставі вищевикладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, у зв`язку з його не доведеністю. 
07.02.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А. подав клопотання про долучення до матеріалів справи виписки з банківського рахунку відповідно до якого у період з 12.12.2023 по 14.12.2023 відповідачу ОСОБА_1 не надходили кошти від первісного кредитодавця ТОВ «1 Безпечене агентство необхідних кредитів» на його платіжну картку № НОМЕР_2 . 
12.02.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначила, що вищезазначений договір з відповідачем укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було направлено Позичальнику на номер мобільного телефону, вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту по вищевказаному договору +380508671336, одноразовий персональний ідентифікатор було введено Позичальником у відповідне поле в інформаційно – телекомунікаційній системі Товариства після чого Позичальник натиснув кнопку «так», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинення дій, Товариством було перераховані грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить відповідачу відповідно до відповіді банку, що слугує доказом того, що Позичальник акцентував оферту Товариства. Позивач не має доступу до Інформаційно – телекомунікаційної системи первісного кредитора через яку було здійснено ідентифікацію, вертифікації Позивача. Згідно акту прийму-передачі до договору факторингу було передано тільки кредитний договір. Належна перевірка, та відповідна ідентифікація та вертифікація Позичальника здійснена первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». А тому, вважає, доведеним факт укладання договору Відповідачем в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на вказаний позичальником номер мобільного телефону. Крім того, Відповідач не скористався правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору.
Щодо підтвердження перерахування коштів відповідачу та первинних документів бухгалтерського обліку, зазначила, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, щодо яких виник спір, оскільки позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладеного Договору. Відповідно до отриманого від первісного кредитора детального розрахунку заборгованості по договору позики, відповідач здійснював сплату заборгованості в добровільному порядку, а саме: 28.12.2023 року у розмірі 1636,25 грн, 26.01.2024 року у розмірі 2375,97 грн. Тобто відповідач здійснював дії направлені на погашення заборгованості, що свідчить про те, що відповідач усвідомлював форму оформлення кредитного договору, погодився з його умовами, отримав кредитні кошти та намагався сплатити кредит. Крім того, АТ «Універсал Банк» підтвердив належність картки банку 444111-9653 ОСОБА_1 , який отримав і використав кошти на власний розсуд та на власні потреби. У зв`язку з чим, вважає, доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів. 
Щодо відступлення права вимоги зазначила, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до Договору факторингу №14/096/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28556,88 грн. Відповідно до Додаткової угоди № 7 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» Крім того, між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду № 29 до договору факторингу N 14/06/21 від 14.06.2021 року укладена про наступне: загальна сума прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників № 25 ...; в якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 року Фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів...; додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємної частиною договору. До додаткової угоди складено та підписано акт прийому-передачі реєстру боржників; складено та підписано реєстр боржників, в кому чітко зазначено ПІБ боржника, номер договору позики та розмір заборгованості. Тобто, перехід права вимоги за Договором позики між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законним та таким що відповідає законодавству, підтверджується Договором факторингу та додатками нього, а долучені докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження переходу права вимоги до відповідача.
Разом з відповіддю на відзив представник позивача подала наступні копії документів: детальний розрахунок заборгованості за договором позики, договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», додаткову угоду №7 до договору факторингу від 14.06.2021 року, додаткову угоду №29 до договору факторингу від 14.06.2021 року, акт прийому – передачі реєстру боржників №25 до договору факторингу від 14.06.2021 року, реєстр боржників №25 до договору факторингу від 14.06.2021 року, платіжну інструкцію до договору факторингу від 14.06.2021 року, акт прийому - передачі документації до договору факторингу від 14.06.2021 року. 
13.02.2025 року представник відповідача адвокат Кірюшин А.А. подав клопотання про долучення до матеріалів справи копію інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 12.02.2025 року №4217/05 та кредитного договору від 12.12.2023 року №36288. На обґрунтування клопотання зазначив, що надані докази підтверджують отримання 12.12.2023 року об 11 год 39 хв., грошових коштів в сумі 11000 грн від ТОВ «ФК «Авіра Груп», що підтверджується копіями інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 12.12.2025 №4214/05 та кредитного договору від 12.12.2023 року №36288. Тобто, вказані кошти отримано не від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а від іншого суб`єкта підприємницької діяльності, який не є первісним кредитодавцем у даній справі. 
Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у відповіді на відзив просила проводити судові засідання без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Кірюшина А.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. 
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд в межах заявлених вимог та поданих доказів у справі встановив наступні факти, обставини та правовідносини.
Згідно наданої копії договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики)№76341955 від 12.12.2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено такий договір (а.с.5-8). 
14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 9-10, 139-142).
28.07.2021 між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу, в якій п. 1.3 внесено зміни, відповідно до яких «клієнт зобов`язується протягом 10 днів з дати відступлення права вимоги за договором факторингу повідомити боржників про відступлення права вимоги про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимоги чинного законодавства» (а.с.11).
13.06.2022 між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу, в якій п. 1 Сторони домовилися викласти п.9.1 Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь – якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (а.с.143).
Згідно витягу з Реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 право вимоги перейшло до боржника ОСОБА_1 , який має заборгованість за кредитним договором №76341955 від 12.12.2023 року в сумі 28556,88 грн. (а.с.146-147).
20.06.2024 року між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 29 до договору факторингу №14/06/01 від 14.06.2021 про наступне: загальна сума Прав Вимоги, що відступається згідно реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 року становить 116192759,83 грн. В якості Ціни Продажу згідно Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 року Фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 15,5% від основної суми заборгованості, що становить 4922418,79 грн (а.с.12, 144).
20.06.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання договору факторингу укладено акт прийому передачі інформації згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр прав вимоги, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а.с.13).
Згідно платіжної інструкції від 26.06.2024 № 21518 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги згідно додаткової угоди № 29 від 20.06.202 р. до Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 4922418,79 грн (а.с.148).
Щодо укладання кредитного договору №76341955 від 12.12.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечене агентство необхідних кредитів», суд зазначає наступне.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до прийнятого Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі, шляхом підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір.
Тобто, відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий Відповідачу в СМС - повідомленні.
Одноразовий персональний ідентифікатор ou7Y6kCKaD направлено відповідачу 12.12.2023 року 11:38 на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_4 , одноразовий персональний ідентифікатор ou7Y6kCKaD введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 12.12.2023 року 11:38. Вчинення Відповідачем вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному Договорі Одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Акцепт договору позичальником ОСОБА_1 підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: ou7Y6kCKaD, час відправки ідентифікатора позичальнику 12.12.2023 року 11:38 на номер телефону НОМЕР_4 . Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR- код - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Зазначений QR-код знаходиться вкінці Договору № 76341955 від 12.12.2023 року.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, 12.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №76341955 підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». 
Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, наявність електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора з боку ОСОБА_1 та представника кредитора, суд дійшов висновку, що договір дійсно укладений сторонами правочину в електронній формі із застосуванням електронної комерції та відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». 
Надана відповідачем ОСОБА_1 індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №76341955 від 12.12.2023 року свідчить про укладення ним кредитного договору. При цьому не спростовує факт укладання відповідачем ОСОБА_1 договору позики №76341955 від 12.12.2023 року. 
Щодо недоведеності факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № 76341955 від 12.12.2023 року, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Судом встановлено, що 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними.
28.07.2021 між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу, в якій п. 1.3 внесли зміни, відповідно до яких «клієнт зобов`язується протягом 10 днів з дати відступлення права вимоги за договором факторингу повідомити боржників про відступлення права вимоги про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимоги чинного законодавства».
13.06.2022 між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу, в якій п. 1 Сторони домовилися викласти п.9.1 Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь – якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» та згідно витягу з Реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 право вимоги перейшло до боржника ОСОБА_1 , який має заборгованість за кредитним договором №76341955 від 12.12.2023 року в сумі 28556,88 грн. 
Надалі, 20.06.2024 року між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 29 до договору факторингу №14/06/01 від 14.06.2021 про наступне: загальна сума Прав Вимоги, що відступається згідно реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 року становить 116192759,83 грн. В якості Ціни Продажу згідно Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 року Фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 15,5% від основної суми заборгованості, що становить 4922418,79 грн.
Крім того, 20.06.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання договору факторингу укладено акт прийому передачі інформації згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр прав вимоги, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів.
Згідно платіжної інструкції від 26.06.2024 № 21518 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги згідно додаткової угоди № 29 від 20.06.202 р. до Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 4922418,79 грн.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором у відповідній сумі, розмір якої підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому суд не погоджується з доводами представника відповідача, та вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовані наданими представником позивача доказами. 
Щодо не повідомлення відповідача ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги, суд зазначає таке.
У матеріалах справи відсутні докази повідомлення фактором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», або клієнтом ТОВ «1 Безпечене агентство необхідних кредитів» в письмовій формі боржника ОСОБА_1 , як передбачено ч. 1 ст. 1082 ЦК України, про відступлення права вимоги факторові (новому кредитору), при цьому, даний факт не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання, а також не позбавляє фактора, наразі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», права вимоги до боржника в судовому порядку. Подібний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 667/11010/14-ц.
Крім того, відповідач дійсність договорів факторингу не оспорював, презумпцію правомірності цих правочинів (ст. 204 ЦК України) не спростував.
Щодо доводів відповідача про ненадання позивачем документів первинного бухгалтерського обліку в якості доказу наявності боргу, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Також у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.
Верховний Суд у справі N 922/527/23 зазначав про те, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 18.03.2020 зі справи N 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. А з наданого позивачем розрахунку та документів вбачається наявність укладеного договору споживчого кредитування між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також відступлення прав вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Однак, позивачем не надано доказів наявності заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на момент укладення договору відступлення права вимоги, зокрема не доведено ті обставини, що позивач виконав обов`язок згідно Договору позики №76341955 від 12.12.2023 року надав відповідачу грошові кошти в розмірі 11000,00 грн та відповідачем отримано грошові кошти на встановлених у кредитному договорі умовах. 
Також, надані позивачем документи, які засвідчують укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не містять погодження напрямку перерахування коштів, номеру розрахункового або карткового рахунку на який необхідно було зарахувати кредитні кошти.
Сам по собі факт укладення кредитного договору не є безумовним підтвердженням того, що відповідач отримав грошові кошти та набув статусу боржника. Відсутність доказів фактичного перерахування кредитних коштів (зокрема платіжного доручення, виписки з рахунку, підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідача) не дає підстав вважати зобов`язання відповідача виниклим.
Суд зазначає, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається сума заборгованості за основною сума боргу становить – 6987,78 грн, сума заборгованості за відсотками становить 21569,10 грн. Однак вказаний розрахунок не може бути прийнятий судом, як належний доказ факту виникнення зобов`язання.
Розрахунок заборгованості є лише вторинним внутрішнім документом позивача, який складений ним в односторонньому порядку і не підтверджує реального факту перерахування грошових коштів відповідачу. Такий розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, що відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яка визначає первинний документ як документ, що містить зафіксовані у письмовій чи електронній формі відомості про господарську операцію.
Для підтвердження факту надання кредиту, позивач повинен був надати, зокрема, платіжне доручення банку, виписку з банківського рахунку, або інший офіційний документ, що підтверджує рух грошових коштів.
Таким чином, розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є належним і допустимим доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки не підтверджує фактичне надання грошових коштів відповідачу та не може замінити первинні документи, які підтверджують реальний рух коштів. Відтак, суд не бере розрахунок до уваги при вирішенні питання зарахування відповідачу кредитних коштів в сумі 11000,00 грн та про наявність у відповідача заборгованості згідно Договору №76341955 від 12.12.2023 року укладеного між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 про наявність заборгованості.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд вважає, що позивачем до позовної заяви не долучено належних, допустимих та достатніх доказів, які б дали можливість обґрунтовано довести ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог. Так, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а саме первинного бухгалтерського документу, на підтвердження факту видачі відповідачу первісним кредитором грошових коштів у сумі 11000,00 грн по кредитному договору №76341955 від 12.12.2023 року, а у разі не можливості надання такого доказу, не заявив клопотання про витребування доказів на підтвердження своїх позовних вимог. 
Посилання представника позивача щодо підтвердження перерахунку відповідачу ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 11000,00 грн від 12.12.2023 року, виписки Монобанк - АТ «Універсал Банк» про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період 12.12.2023 року – 14.12.2023 року, що надано самим відповідачем ОСОБА_1 , є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки надана інформаційна довідка та індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №36288 свідчить про укладання кредитного договору 12.12.2023 року між ОСОБА_1 і ТОВ «ФК «Авіра Груп» та перерахунок грошових коштів саме від AVIRACREDIT.COM.UA на картковий рахунок відповідача за № НОМЕР_3 та свідчить про те, що грошові кошти в сумі 11000,00 грн були перераховані ОСОБА_1 від ТОВ «Авіара Груп» на його рахунок відкритий в АТ «УніверсалБанк» та саме між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК Авіара Груп" укладено кредитний договір №36288, а не між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечене агентство необхідних кредитів». Тобто надані позивачем докази свідчать про укладання договору між ОСОБА_1 і ТОВ Авіара Груп» та перерахунок грошових коштів від ТОВ «Авіара Груп» на рахунок ОСОБА_1 . Відтак, надані відповідачем докази свідчать про те, що між ОСОБА_1 склалися кредитні правовідносини, які не стосуються даної справи (а.с.119, 120-124).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та з огляду на відсутність доказів перерахування кредитних коштів відповідачу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для задоволення позову, а відповідно в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено - судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості – відмовити.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
- позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, ЄДРПОУ 35625014;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона  Володимирівна Бадердінова