Справа № 629/697/25
Номер провадження 2-а/629/2/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 -Соколик Ірини Володимирівни до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, в обґрунтування якого зазначив, що 07 листопада 2024 року об 11:43 год. відносно Обори А.М. Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В. винесено постанову серії АВ №00002508 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в постанові, 07.11.2024 об 11:43 год. на ділянці автомобільної дороги М-30, км 996+491, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано рух транспортного засобу MAN TGX 18.420, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, із перевищенням встановлених вагових параметрів. Зокрема, зафіксовано перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988 % (2,795 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т. Про зазначене позивачу стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76830118, винесеної державним виконавцем Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лопашовою Н.О. від 20.01.2025 року, яка була отримана через підсистему «Електронний суд» 21.01.2025 року. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №76830118 на вебсайті автоматизованої системи виконавчого провадження, позивач дізнався про примусове виконання постанови серії АВ №00002508 від 07.11.2024 року. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення та неналежність доказів, на підставі яких її винесено. Зокрема, позивач зазначає, що він не є належним суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки транспортні засоби перебували у користуванні іншого суб`єкта господарювання на підставі договору оренди та договору позички від 31.10.2024 року, за якими право користування було передано ТОВ «ДЕРЖАВА-2017». Фактичним користувачем транспортного засобу на момент фіксації порушення була уповноважена особа зазначеного товариства. Також позивач зазначає, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладався на користувача транспортного засобу, який відповідний обов`язок не виконав, що не може покладатися у вину позивачу. Крім того, позивач вказує, що матеріали фотофіксації, на підставі яких винесено постанову, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки не містять повного обсягу обов`язкових метаданих, передбачених Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ №1174 від 27.12.2019 року. Зокрема, частина фотознімків не містить чіткої ідентифікації державних номерних знаків транспортного засобу та причіпного складу, а також не містить повної технічної інформації про засіб вимірювання, місце, час та умови фіксації. На думку позивача, зазначені недоліки унеможливлюють належну ідентифікацію транспортного засобу та достовірне встановлення факту перевищення вагових параметрів. Також позивач посилається на товарно-транспортну накладну №010711 від 07.11.2024 року, згідно з якою транспортним засобом здійснювалося перевезення сільськогосподарської продукції (пшениці) загальною масою 38550 кг, при масі вантажу 23900 кг, та зазначає, що під час руху за маршрутом Лозова – Кривий Ріг на інших пунктах вагового контролю перевищення не фіксувалося. Окремо позивач зазначає, що постанова не відповідає вимогам Інструкції, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27.09.2021 року, оскільки в ній відсутні обов`язкові відомості щодо параметрів транспортного засобу, умов руху та технічних даних вимірювання. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати постанову серії АВ №00002508 від 07.11.2024 року протиправною, скасувати її, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповіді на відзив на позовну заяву просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення ПДР.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила провести розгляд справи за відсутності представника Державної служби України з безпеки на транспорті, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечення проти позовних вимог вказала, що постанова про адміністративне правопорушення законна та обґрунтована. 07.11.2024 автоматичним пунктом габаритно-вагового контролю зафіксовано рух транспортного засобу MAN TGX 18.420 з перевищенням допустимої загальної маси (40 т), що відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є адміністративним правопорушенням. На підставі цього на позивача накладено штраф у розмірі 8 500 грн. Контроль здійснено в автоматичному режимі відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», Правил дорожнього руху та Порядку №1174 із застосуванням встановлених методик вимірювання та з урахуванням допустимої похибки. Фіксація порушення проведена технічними засобами без участі посадових осіб, що виключає суб`єктивний вплив, а розрахунок перевищення здійснено за затвердженою формулою, яка підтвердила перевищення нормативних параметрів. Факт правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зокрема фотоматеріалами, відеозаписом та даними автоматизованої системи WIM, що містять дату, час, місце фіксації та ідентифікацію транспортного засобу. Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними відповідно до вимог КУпАП та КАС України, а твердження про їх фальсифікацію є голослівними та не підтверджені жодними експертними висновками. Перевищення вагових параметрів транспортного засобу доведено належними технічними засобами контролю, тоді як товарно-транспортні накладні не є доказом фактичної маси вантажу та не спростовують встановленого порушення. Суб`єкт адміністративної відповідальності визначений правильно, оскільки за відсутності відомостей про належного користувача в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відповідальність несе особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, або керівник юридичної особи, що відповідає вимогам ст. 14-3 КУпАП. Порядок внесення відповідних відомостей до ЄДРТЗ дотримано, а їх відсутність не звільняє від відповідальності. Також зазначається, що комплекс WIM є сертифікованим, відповідає чинним стандартам і забезпечує достовірність вимірювань. Наведена судова практика підтверджує правомірність визначення відповідальної особи та оцінки доказів у подібних справах. Таким чином, постанова винесена уповноваженою посадовою особою в межах наданих повноважень, у встановленому законом порядку та строках, а підстави для її скасування відсутні. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов наступних висновків.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень(ч.1 ст. 2 КАС України).
Згідно ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).
Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).
Згідно постанови серії АВ №00002508 від 07.11.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Як вбачається з постанови, 07.11.2024 об 11 год 43 хв., за адресою М-30, км 996+491, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.420 днз НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988% (2,795 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. (а.с. 13).
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.29) вбачається, що власником автомобіля MAN TGX 18/420, днз НОМЕР_1 є ТОВ Компанія «Ботік», керівником якого є Обора Андрій Миколайович, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.24-28).
Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, то факт доведення керування саме позивачем не підлягає підтвердженню, оскільки, законодавцем чітко визначено, що відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб, що вчинив правопорушення, зареєстровано.
Відповідними змінами КУпАП доповнено статтею 14-2, якою запроваджено поняття відповідальної особи, на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.
Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.
Позивач вказує, що на підставі договору позички транспортних засобів №1.31.10/2024 від 31.10.2024 року (а.с. 30) та відповідно до акту приймання-передачі від 31.10.2024 року (а.с. 32) автомобіль MAN TGX 18/420 днз НОМЕР_1 було передано ТОВ «Держава-2017», тому саме вони користувалися даним автомобілем, що унеможливлює вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі Постанова № 1388) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено- цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
У даному випадку транспортний засіб офіційно зареєстрований за особою, щодо якої винесено постанову. Акт приймання-передачі, наданий позивачем, не є належним доказом того, що ТОВ «Держава-2017», якій передано транспортний засіб MAN TGX 18/420, днз НОМЕР_1 поставила транспортний засіб на облік, тому юридична відповідальність не перейшла від позивача до іншої особи.
Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача є законними та такими, що були вчинені із дотриманням встановлених правил.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові, про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а також відсутністю доказів зі сторони позивача.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 72-78, 241-246, 250, 286, 293 КАС України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову представника ОСОБА_1 -Соколик Ірини Володимирівни до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик