Справа № 541/4584/25
Провадження № 2/526/529/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

11 березня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч у порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано та під час якого в них народилася дитина, 2008 року народження. За виконавчим листом відповідач сплачує аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На даний час дитина здобуває медичну освіту за освітньою програмою «Стоматологія ортопедична», вартість якої за період з 01.09.2023 по 30.06.2026 складає 71440 грн. (з 01.09.2023 по 30.06.2025 щомісячно у розмірі 2290 грн., а з 01.09.2025 по 30.06.2026 – 2564 грн.). Крім цього, для повноцінного отримання фахової медичної освіти необхідно було придбати інструменти та матеріали для навчання, витрати становили 18397 грн. Також, для успішної здачі НМТ (національний мультипредметний тест) у 2025 році звернулися до репетитора, вартість курсу якого склала 10850 грн. Зазначає, що на сьогоднішній день витрати складають 82739,05 грн. З посиланням на положення СК України просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини одноразово в сумі 41369,50 грн. (50% від понесених витрат) та періодично, до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1282,00 грн. (50% вартості навчання).
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що зазначені позивачем витрати не були погоджені з відповідачем. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивачем надано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем надано заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Інші клопотання не надходили.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.11.2009 (справа № 2-1202-2009р.) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а неповнолітню дитину (з рахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 12.07.2018 у справі № 526/1195/18) залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .
З копії договору про надання освітніх послуг від 26.07.2023 вбачається, що він укладений між Полтавським державним медичним університетом в особі ректора (Університет) та вступником ОСОБА_3 , її законним представником ОСОБА_1 .
За умовами цього договору, серед іншого – Університет зобов`язався здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою стоматологія ортопедична за спеціальністю 221.стоматологія для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра (п. 1.2.2), загальний строк навчання становить два роки десять місяців (п. 1.6).
З копії договору про надання платної освітньої послуги від 01.08.2023, який є невід`ємним додатком до договору від 26.07.2023. видно, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 68700 грн. (п. 3.1), вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 2023-2024 рік (22900 грн.), 2024-2025 (22900 грн.) та 2025-2026 (22900 грн.) (п. 3.2). Замовник вносить плату одноразово або щороку, або щосеместрово, або щомісяця (п. 3.3).
Додатковою угодою від 25.08.2025 внесено зміни до договору від 01.08.2023, а саме – п. 3.1 викладено у наступній редакції «загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 71440 грн.» та п. 3.2 викладено у наступній редакції «вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 2023-2024 рік (22900 грн.), 2024-2025 (22900 грн.) та 2025-2026 (25640 грн.).» Всі інші умови договору залишаються без змін.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 Верховний Суд врахував, що позивачка посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини за кордоном за напрямом «Інформаційні технології, розробка веб- та мобільних застосунків» нею сплачено кошти за навчання, дорогу до Канади та інформаційні витрати. Проте, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Верховний Суд звернув увагу на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном. Навчальний заклад New Brunswik Communiti College, Moncton, Canadа вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.
У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 зазначено, що витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Верховний Суд врахував, що підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.
Повертаючись до розгляду даної цивільної справи суд враховує, що позивач просить стягнути з відповідача половину понесених витрат одноразово (41369,50 грн.) та періодично, до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1282,00 грн. (50% вартості навчання), але не надає доказів, щодо вибору платного навчання для доньки та погодження такого навчання з батьком дитини; що розмір аліментів, про які вказує в тексті позовної заяви, не покриває витрат на утримання дитини з урахуванням такого навчання; а підготовка до складання НМТ з урахуванням вищевказаного висновку ВС не є додатковими витратами на утримання дитини.
Посилання позивача на часту хворобу доньки простудними захворюваннями та проведення хірургічного втручання суд вважає недоведеними, оскільки доказів з цього приводу позивачем не надано.
Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 376 ЦК України, ст. ст. 264,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2026 року.

Головуючий: В. Г. Черков