ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
   	Справа № 636/7399/25  Провадження № 2/636/850/26	

Дата 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барабанова Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ДМИТРОВИЧ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Барабанова Володимира Володимировича звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДМИТРОВИЧ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована за межами населених пунктів на території Котівської сільської ради Чугуївського (колишнього Вовчанського) району Харківської області, площею 8,0000 га, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДМИТРОВИЧ» було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач як орендодавець надав, а відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування на 10 років вищевказану земельну ділянку площею 8,0000 га, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пункту 8 договору розмір орендної плати складає 16000 грн. Відповідно до п.11 договору орендна плата сплачується щорічно в строк до 31 грудня поточного року, починаючи з 01.01.2018 року. Однак, всупереч вказаним умовам договору відповідачем не сплачено орендну плату з 2022 по 2024 рік в сумі 48000 грн., у зв`язку з чим істотно порушені умови укладеного договору оренди, що є підставою для його розірвання. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 13.11.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ДМИТРОВИЧ», предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,0000 га, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та стягнути з ТОВ «ДМИТРОВИЧ» заборгованість по орендній платі за 2022- 2024 роки(включно) в розмірі 48000 грн. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2025 року відкрито
провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні.
11.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ТОВ «ДМИТРОВИЧ» адвокатом Черкез Андрієм Михайловичем поданий відзив на позовну заяву, в якому просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на наявність підстав звільнення відповідача від зобов`язання сплатити орендної плати відповідно до вимог ст. 617 та ч.6 ст. 762 ЦК України. Посилається на те, що територія, на якій розташована орендована спірна земельна ділянка, перебувала під тимчасовою окупацією з 24.02.2022 до 12.09.2022 року, а з 12.09.2022 року знаходиться в зоні активних бойових дій, у зв`язку з чим орендар був позбавлений можливості використовувати цю земельну ділянку за її цільовим призначенням (вирощувати зернові, бобові та насіння олійних культур), і відповідно не мав змоги отримувати дохід, який є джерелом сплати орендної плати. Ці обставини мають характер непереборної сили (форс-мажору), тому рішенням Харківської обласної ради від 14.02. 2023 року № 502- VIII»Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання- юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» ТОВ «ДМИТРОВИЧ» було внесено в цій перелік за № 407. Крім того, розпорядженням Вовчанської міської військової адміністрації від 29.12. 2023 № 321 відповідачу надано податкові пільги зі сплати місцевих податків та зборів. Будь-яких інших порушень договору оренди з вини ТОВ «ДМИТРОВИЧ» останнім не було допущено. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.12.2025 року закрито підготовче провадження, і справа призначена до розгляду по суті.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.
У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,
поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Котівської сільської ради Чугуївського (колишнього Вовчанського) району Харківської області, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
13 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДМИТРОВИЧ» було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач як орендодавець надав, а відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку площею 8,0000 га, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено строком на 10 років.
Зазначене підтверджується довідкою № 103844070 від 15.11.2017 12:40:24 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованою відділом державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області.
За умовами договору оренди землі від 13 листопада 2017 року ОСОБА_1 як орендодавець надав, а ТОВ «ДМИТРОВИЧ» як орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Котівської сільської ради Харківської області за межами населеного пункту, має кадастровий номер 6321684000:01:002:0268, площею 8,0000 га. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури (пункти 1-4 договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 року становить 248396,72 гривень (п.5 договору). Строк дії договору 10 років (п.7 договору). Відповідно до пункту 8 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з урахуванням індексації. Розмір орендної плати складає 16000 грн. Відповідно до п.11 договору орендна плата сплачується щорічно в строк до 31 грудня поточного року, починаючи з 01.01.2018 року.
Згідно п. 34 договору оренди його дія припиняється шляхом його розірвання, у тому числі й за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Вказаний договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації права оренди( п.43 договору).
У разі припинення дії договору до закінчення польових робітна орендованій земельній ділянці термін оренди земельної ділянки продовжується до повного завершення збирання урожаю (п. 37 договору).
Як зазначено у позовній заяві ОСОБА_1 відповідно до умов вказаного договору оренди земельної ділянки відповідач ТОВ «ДМИТРОВИЧ» повинен був сплатити на користь орендодавця орендну плату з 2022 по 2024 рік в сумі 48000 грн., однак умов договору не виконав протягом 2022,2023 та 2024 року, у зв`язку з чим істотно порушені умови укладеного договору оренди, що є підставою для його розірвання.
Як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України на запит адвоката В. Барабанова від 18.08.2025 за вх. № 46051/6/20-40-24-18-10 згідно відомостей відсутня інформація щодо нарахованих та виплачених доходів ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) податковими агентами за ознаками «106», «127», «195», які щоквартально подавались податковими агентами до територіальних органів ДПС.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання
договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Вказаний правовий висновок викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного
цивільного суду від 18 травня 2021 року у справі №759/1788/18-ц (провадження №61-6083св19) зроблено висновок, що «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 13.11.2017 року, укладений з ТОВ «ДМИТРОВИЧ» на належну йому земельну ділянку площею 8,0000 га, кадастровий номер 6321684000:01:002:0268, посилаючись на те, що відповідач систематично порушує строки сплати орендної плати за договором за 2022 та за 2023, 2024 роки, а саме взагалі не виплатив орендну плату в розмірі 48 000 грн, та стягнути з відповідача на його користь вказану суму.
В свою чергу відповідач ТОВ «ДМИТРОВИЧ» зазначає, що спірна земельна ділянка розташована на території Котівської сільської ради Чугуївського (раніше- Вовчанського) району Харківської області та перебувала під тимчасовою окупацією з 24.02.2022 до 12.09.2022 року, а з 12.09.2022 року знаходиться в зоні активних бойових дій, у зв`язку з чим орендар був позбавлений можливості використовувати цю земельну ділянку за її цільовим призначенням (вирощувати зернові, бобові та насіння олійних культур), і відповідно не мав змоги отримувати дохід, який є джерелом сплати орендної плати. Ці обставини мають характер непереборної сили (форс-мажору). Зазначені обставини свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від зобов`язання сплатити орендної плати відповідно до вимог ст. 617 та ч.6 ст. 762 ЦК України.
Оцінюючи встановлені судом обставини справи та надані її учасниками докази на підтвердження своїх правових позицій, суд виходить з наступного.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
У частині шостій статті 762 ЦК України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364 від 06.12.2022 року, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 28 лютого 2025 року № 376, згідно з яким с. Котівка Вовчанської міської територіальної громади
Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 12.09. 2022 року перебувало під тимчасовою окупацією, а наразі віднесена до зони активних бойових дій.
Згідно викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) правового висновку « у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Отже, орендар довів той факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, оскільки виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань».
Відповідно до частини 1статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності),якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
З урахуванням того, що спірна земельна ділянка знаходиться на території, яка перебувала у тимчасовій окупації у 2022 році (з 24.02.2022 р. по 12.09. 2022 р.), а тепер віднесена до зони активних бойових дій, відповідач не мав та не має можливості здійснювати необхідні сільськогосподарські роботи, - позивач не мав розумних сподівань на отримання доходу від її оренди у розумінні законних підстав для розірвання договору оренди, ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Суд вважає, що зазначені обставини мають характер непереборної сили (форс-мажору), що підтверджується й рішенням Харківської обласної ради від 14.02. 2023 року № 502- VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання- юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», відповідно до змісту якого ТОВ «ДМИТРОВИЧ» було внесено в цій перелік за № 407. Крім того, розпорядженням Вовчанської міської військової адміністрації від 29.12. 2023 № 321 відповідачу надано податкові пільги зі сплати місцевих податків та зборів. 
Стороною позивача не надано до суду доказів щодо наявності будь-яких інших порушень договору оренди з вини ТОВ «ДМИТРОВИЧ». 
Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу, в якій передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Хоча знищення майна та неможливість його використання внаслідок ризику засмічення вибухонебезпечними предметами є різними юридичними фактами, їх наслідки для орендаря у частині неможливості реалізації права користування предметом оренди є тотожними.
Так, поняття «майно» охоплює не лише право власності, а й інші майнові права та законні очікування, які мають економічну цінність.ЄСПЛ застосовує автономне, широке поняття "майна" за статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, що охоплює не лише матеріальні речі, а й легітимні очікування (права, які особа може обґрунтовано сподіватися реалізувати на основі закону/рішення, договору), активи, доходи, а також ліцензії та гудвіл. Так, Суд розглядав оренду як майновий інтерес, на який розповсюджується захист статті 1 Протоколу № 1 (Рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" 25.03.1999 (IATRIDIS v. GREECE, no. 31107/96),, Stretch v. the United Kingdom, 2003, §§ 32-35; «Брункрона проти Фінляндії» (Bruncrona v. Finland), 2004, § 79; Bosphorus Hava Yollari Turizm ve Ticaret Anonim Sirketi v. Ireland [ВП], 2005, § 140). У справі «Ді Марко проти Італії» (Di Marco v. Italy), 2011, §§ 48-53, Суд вважав, що легітимні очікування заявника у зв`язку з майновими інтересами, такими як використання землі та пов`язана з цим комерційна діяльність, були достатньо важливими, щоб вважатися «володінням» у сенсі статті 1 Протоколу № 1.
Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
З огляду на викладене, тягар доказування наявності обставин, які не дозволяють використовувати орендовану земельну ділянку за її призначенням згідно умов договору оренди, покладається на орендаря, а тягар доведення можливості використання спірної земельної ділянки після її деокупації покладається на сторону, яка вимагає сплати орендну плату - на орендодавця.
Позивач не довів належними і допустимими доказами, що відповідач мав можливість використання спірної земельної ділянки після її деокупації, та має таку можливість й у наступний час.
Тому за відсутності у даному випадку офіційного підтвердження безпечності орендованої земельної ділянки, суд вважає доведеними доводи відповідача про відсутність у нього можливості як після звільнення території району від російської окупації безпечного використання орендованої земельної ділянки за її призначенням, так і можливості тепер здійснення сільськогосподарських робіт під час активних бойових дій. Навпаки, суд вважає недоведеними заявлені позивачем ОСОБА_1 підстави для розірвання договору оренди, які ґрунтуються на нормі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати у зазначений у підставах позову період, що виключає наявність підстав для розірвання договору.
У зв`язку із вищевикладеним вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 13.11.2017 року за період 2022- 2024 роки в розмірі 48 000 грн. суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір за розгляд цієї справи покладається на позивача.
Керуючись статтями 12, 81, 82, 133, 137, 141, 223, 259, 264-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барабанова Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМИТРОВИЧ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 13.11.2017 року за період 2022- 2024 роки в розмірі 48 000 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Барабанов Володимир Володимирович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса листування: АДРЕСА_2 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМИТРОВИЧ», код ЄДРПОУ 41220467 , адреса місця знаходження: 62501, Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Короленка, буд.71.
Представник відповідача: адвокат Черкез Андрій Михайлович, адреса листування: 58002, м. Чернівці, вул. Вірменська,34, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя І.В. Карімов