ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року 
м. Київ
Cправа № 925/964/24(925/967/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
фізичної особи-підприємця Штепи К. І. - Савенко Ю.Н.;
Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКТН Агро плюс" - Назаренко С. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Штепи Костянтина Івановича (вх. № 733/2026)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026
у складі колегії суддів: Пантелієнка В. О. - головуючого, Кравчука Г. А., Остапенка О.М.
та рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025
у складі судді Хабазні Ю. А.
у справі № 925/964/24 (925/967/25) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКТН Агро плюс" в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Носань Н. С.
до фізичної особи-підприємця Штепи Костянтина Івановича
про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів у сумі 3 731 443,10 грн,
в межах справи № 925/964/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро експерт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКТН Агро плюс"
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
Предметом судового розгляду у цій справі була заява ліквідатора боржника про визнання недійсним договору на підставі абз.5 частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим).
Обставини справи
1. 15.10.2022 між фізична особа-підприємець Штепа Костянтин Іванович (далі - ФОП Штепою К. І.) як виконавець та Товариство з обмеженою відповідальністю "ФКТН Агро плюс" (далі - ТОВ "ФКТН Агро плюс") як замовник уклали договір на виконання лісозаготівельних робіт №01/10-22, згідно з яким:
- виконавець зобов`язується на земельних ділянках замовника та за його завданням здійснити комплекс лісозаготівельних робіт та лісомеліоративних заходів з метою звільнення цих земельних ділянок від самосійної деревини та чагарників, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх;
- загальна сума договору 5 000 000 грн;
- оплата за виконані роботи здійснюється замовником в національній валюті України в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, в наступному порядку: 60 % передоплати за обумовлений в додатку до цього договору обсяг робіт протягом 90 днів з моменту підписання відповідного додатку. Остаточний розрахунок замовник здійснює після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт;
- договір набирає чинності з 15.10.2022 і діє до 15.10.2023.
2. Сторони підписали акти виконаних робіт від 30.11.2022 №SH-0097, від 26.12.2022 №SH-0102, від 13.01.2023 №SH-0001, від 28.02.2023 №SH-0005, від 28.02.2023 №SH-0013, від 31.03.2023 №SH-0006 про надання послуг щодо заготівлі лісопродукції на загальну суму 3 731 443,10 грн.
3. За період з 01.12.2022 до 18.07.2023 ТОВ "ФКТН Агро плюс" перераховано на користь ФОП Штепи К.І. грошові кошти на загальну суму 3 731 443,10 грн.
4. 21.08.2024 Господарський суд Черкаської області відкрив провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро експерт" (далі - ТОВ "Агро експерт") про банкрутство ТОВ "ФКТН Агро плюс", розпорядником майна боржника призначив арбітражну керуючу Носань Н. С.
5. Цією ж ухвалою, встановлено, що грошові вимоги ініціюючого кредитора ґрунтуються на невиконаних боржником зобов`язаннях щодо повернення поворотної фінансової допомоги за однойменними договорами 30.06.2021 №300621/1, від 17.05.2021 №170521/2, від 25.11.2020 №251120/1, від 25.11.2020 №251120/2, від 19.11.2020 №191120/1, від 24.11.2020 №241120/1, що підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.05.2023 у справі № 925/1169/22 про стягнення з боржника на користь ініціюючого кредитора стягнено боргу у розмірі 3 600 200 грн та 54 003 грн судових витрат. На примусове виконання зазначеного судового рішення Господарським судом Черкаської області 10.07.2023 видано наказ, а 24.07.2023 - відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.
6. 29.10.2024 ухвалою Господарського суду Черкаської області, зокрема, затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів на загальну суму вимог 4 840 582,49 грн.
7. 10.12.2024 постановою Господарського суду Черкаської області ТОВ "ФКТН Агро плюс" визнано банкрутом, призначено ліквідатором банкрута арбітражну керуючу Носань Н.С.
8. 06.01.2025 за результатами проведеної інвентаризації станом на 05.01.2025 у боржника майнових активів не виявлено, встановлено наявність грошових коштів на банківських рахунках у розмірі 7,00 грн, а також наявність кредиторської заборгованості у сумі 5 212 458,79 грн.
9. 01.05.2025 ухвалою Господарського суду Черкаської області кредитором боржника визнано Приватне підприємство "Укргосптовари" (далі - ПП "Укргосптовари") з грошовими вимогами у таких розмірах і черговості: 6 056,00 грн - судового збору, які підлягають погашенню у першу чергу; 6 658 855,00 грн - вимоги, які не забезпечені заставою і які підлягають погашенню у четверту чергу. 
10. Грошові вимоги ПП "Укргосптовари" обґрунтовані неналежним виконанням боржником договору від 24.12.2021 №24-12/21 на поставку лісоматеріалів. Вказаною ухвалою суду від 01.05.2025, зокрема, встановлено, що ПП "Укргосптовари" сплатило на користь ТОВ "ФКТН Агро плюс" грошові кошти у загальній сумі 11 464 300,00 грн передоплати за означеним договором; боржник поставив кредитору лісоматеріали на загальну суму 3 848 525,00 грн, а на суму 194 540,00 грн та 878 750,00 грн сторони провели зарахування зустрічних однорідних вимог. Залишок заборгованості ТОВ "ФКТН Агро плюс" перед ПП "Укргосптовари" становить 6 658 855,00 грн.
11. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.08.2025 №439738407 за боржником зареєстровано право оренди 26 земельних ділянок; нерухомого майна боржник не має.
12. З відповідей на запити ліквідатора банкрута, які були направлені з метою виявлення активів боржника до органів та установ, що володіють такою інформацією, встановлено відсутність у боржника активів, фінансову звітність боржник не подавав.
Короткий зміст позовних вимог
13. ТОВ "ФКТН Агро плюс" в особі ліквідатора банкрута арбітражної керуючої Носань Н.С. звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до ФОП Штепи К. І. про визнання недійсним договору на виконання лісозаготівельних робіт №1/10-22 від 15.10.2022 та стягнення з ФОП Штепи К. І. 3 731 443,10 грн.
14. Позов мотивований тим, що спірний договір було укладено менш ніж за 2 роки до відкриття справи про банкрутство; на момент укладення спірного договору у боржника існувала заборгованість перед ПП "Укргосптовари" та ТОВ "Агро експерт" на суму більшу ніж зазначена в спірному договорі та сума вимог кредиторів перевищувала вартість його майна; після здійснення останнього платежу на користь ФОП Штепи К.І. будь-яка діяльність товариства припинилась, руху коштів більше не було, звітність не подавалась. За доводами позивача, боржник, який не міг повністю виконати свої зобов`язання перед кредиторами на суму більше 5 млн. грн, на шкоду цим кредиторам узяв зобов`язання перед ФОП Штепою К.І. на суму 5 000 000 грн та перерахував йому згідно із спірним договором кошти на суму 3 731 443,10 грн, чим порушив права вказаних кредиторів на задоволення їх вимог.
15. У позові також наголошувалося на відсутності у відповідача необхідних матеріально-технічних ресурсів для виконання обумовлених оспорюваним договором робіт.
16. Правовою підставою позову позивачем визначено абз.5 частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
17. 11.09.2025 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026, про задоволення позову. 
18. Суди попередніх інстанцій встановили, що договір укладено менш як за два роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФКТН Агро плюс". На момент укладення оспорюваного договору у боржника була заборгованість перед ТОВ "Агро експерт"; борг боржника перед ПП "Укргосптовари" станом на 13.05.2022 становив 2 373 705,00 грн, а станом на 12.07.2023 - 6 658 855,00 грн.
19. За висновками судів, боржник, який не міг повністю виконати свої зобов`язання перед кредиторами - ТОВ "Агро експерт" і ПП "Укргосптовари" на суму більше ніж 5 млн. грн, на шкоду цим кредиторам, узяв зобов`язання перед ФОП Штепою К.І. на суму 5 000 000 грн та перерахував останньому згідно із спірним договором кошти на суму 3 731 443,10 грн, чим порушив права вказаних кредиторів на задоволення їх вимог.
20. Суди дійшли висновків, що встановлені у цій справі обставини, відповідно до абз.5 частини першої статті 42 КУзПБ, є підставою для визнання недійсним оспорюваного договору та для повернення боржнику коштів, які відповідач отримав від боржника.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
21. У касаційній скарзі ФОП Штепа К. І. просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 і ухвалити нове рішення про відмову у позові.
22. Касаційна скарга подана на підставах, визначених у пункті 3 частини другої статті 287 ГПК України.
23. Скаржник стверджує, що дії боржника не були спрямовані на зловживання правом чи виведення активів. Натомість укладені правочини з ФОП Штепою К. І. мали господарську мету - забезпечення діяльності боржника (заготівлю та реалізацію деревини) і отримання прибутку для подальших розрахунків із кредиторами.
24. Перерахування коштів за цими договорами, на думку скаржника, є оплатою фактично виконаних робіт, що підтверджується відсутністю заперечень щодо реальності виконання договору. 
25. Також скаржник наголошував, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доказам руху коштів по рахунках, які підтверджують здійснення оплат у межах господарських операцій (зазначені документи містяться в справі № 925/964/24(925/44/25) в паперовому та електронному виглядах), оскільки такі надходження коштів свідчать про те, що у відповідний період боржник залишався платоспроможним та мав можливість виконувати зобов`язання перед кредиторами. Це, на думку скаржника, виключає висновок про спрямованість дій на ухилення від виконання зобов`язань.
26. Крім того, ФОП Штепа К. І. зазначає про необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо застосування статті 42 КУзПБ із дотриманням балансу як кредиторів боржника, так і контрагентів боржника із застосуванням принципу рівності всіх учасників господарських взаємовідносин, непорушності та захищеності прав суб`єктів господарювання, справедливості і законності.
27. Також скаржник вказує на процесуальні порушення суду першої інстанції, а саме невідповідність сплаченого позивачем судового збору розміру, визначеному Законом України "Про судовий збір" та у зв`язку з цим недотримання вимог до позовної заяви, які не були враховані судами попередніх інстанцій.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
28. У відзиві ліквідатор ТОВ "ФКТН Агро плюс" - арбітражна керуюча Носань Н. С. просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вважає, що скаржник не навів неправильного застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи прикладів порушення норм процесуального права в цій справі, а його доводи фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку наявних доказів шляхом хибного тлумачення фінансового стану боржника та посилань на надходження коштів, які не спростовують наявність фактичних доказів неплатоспроможності боржника
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
29. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при розгляді позову про визнання недійсним договору на виконання лісозаготівельних робіт на підставі спеціальної підстави, передбаченої частиною першою статтею 42 КУзПБ, та стягнення сплачених на виконання цього договору коштів.
31. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
32. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.
33. Згідно з частиною першою статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:
- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
34. За приписами частини другої статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
- боржник уклав договір із заінтересованою особою;
- боржник уклав договір дарування.
35. Таким чином, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
36. На відміну від вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (в період чинності), законодавство про банкрутство (стаття 42 КУзПБ) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.
37. Судова Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла таких висновків.
38. Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
39. Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
40. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.
41. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;
- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
42. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
43. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.
44. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
45. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19 (902/1243/20)).
46. Категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що частина друга статті 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.
47. У цій справі суи першої та апеляційної інстанцій встановили, що оспорюваний договір на виконання лісозаготівельних робіт укладено 15.10.2022, тобто менш ніж за два роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, що свідчить про його вчинення у межах спеціального періоду, визначеного статтею 42 КУзПБ.
48. На момент укладення цього договору боржник уже мав значну кредиторську заборгованість, зокрема перед:
- ТОВ "Агро експерт" у розмірі 3 600 200 грн, підтверджену рішенням суду;
- ПП "Укргосптовари"- понад 2,3 млн грн станом на травень 2022 року, яка у подальшому зросла до 6 658 855 грн та була включена до реєстру вимог кредиторів.
49. Незважаючи на наявність такої заборгованості, боржник взяв на себе нові зобов`язання перед відповідачем на суму 5 000 000 грн та перерахував останньому 3 731 443,10 грн.
50. Також суди встановили, що за результатами проведеної у процедурі банкрутства інвентаризації встановлено фактичну відсутність у боржника майнових активів (наявність лише незначних грошових коштів на рахунках), при цьому кредиторська заборгованість становила понад 5,2 млн грн.
51. При цьому відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження реального виконання спірного договору, зокрема наявності матеріально-технічних та трудових ресурсів, необхідних для виконання лісозаготівельних робіт, обмежившись посиланням на подання відповідних доказів в іншій справі (№ 925/964/24(925/44/25)), що не може бути прийнято як належне доказування у цій справі, оскільки у межах цієї справи відповідні докази відповідачем подані не були.
52. За таких встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що спірний договір укладено боржником у період наявності значної непогашеної заборгованості перед кредиторами та за відсутності достатніх активів для її погашення, що свідчить про вчинення правочину на шкоду кредиторам.
53. Вказані обставини у своїй сукупності відповідають критеріям фраудаторності правочину, сформульованим у правових висновках Верховного Суду, зокрема щодо: значення моменту виникнення заборгованості; впливу правочину на майновий стан боржника; спрямованості дій боржника на зменшення ліквідаційної маси.
54. Доводи касаційної скарги про те, що спірний договір мав реальну господарську мету та був виконаний, не спростовують установлених судами обставин, оскільки: не підтверджені належними доказами фактичного виконання робіт; не спростовують факту укладення правочину за наявності значної заборгованості; не виключають негативного впливу такого правочину на можливість задоволення вимог кредиторів.
55. Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доказам руху грошових коштів по рахунках боржника, які, на його думку, підтверджують здійснення останнім господарської діяльності та отримання доходів у відповідний період.
56. На переконання скаржника, такі надходження коштів свідчать про те, що боржник залишався платоспроможним та мав можливість виконувати свої зобов`язання перед кредиторами, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати спірний правочин таким, що спрямований на ухилення від виконання зобов`язань або на завдання шкоди кредиторам.
57. Доводи касаційної скарги про те, що рух коштів по рахунках боржника та надходження грошових коштів у відповідний період свідчать про його платоспроможність, не спростовують установлених судами обставин справи та не впливають на правильність висновків про фраудаторність спірного правочину.
58. Сам по собі факт здійснення господарських операцій або надходження коштів на рахунки боржника не свідчить про відсутність у нього непогашеної заборгованості перед кредиторами та не виключає вчинення правочину, наслідком якого стало зменшення його активів на шкоду таким кредиторам, що й було встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі.
59. При цьому наведені доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судами фактичними обставинами, що відповідно до повноважень суду касаційної інстанції не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
60. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним на підставі частини першої статті 42 КУзПБ є законними та обґрунтованими.
61. Верховний Суд зазначає, що правозастосовна практика щодо застосування положень статті 42 КУзПБ є сформованою та усталеною, зокрема в частині визначення критеріїв фраудаторності правочинів, оцінки їх впливу на майновий стан боржника та значення моменту виникнення заборгованості перед кредиторами. Відповідні правові висновки наведені вище та були правильно враховані судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цього спору.
62. А тому доводи касаційної скарги про необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо застосування статті 42 КУзПБ не приймаються судом касаційної інстанції.
63. Наведене скаржником обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики фактично зводиться до незгоди зі встановленими судами обставинами справи та оцінкою доказів, що не свідчить про наявність правової невизначеності у застосуванні відповідних норм права.
64. Також скаржник вказує на процесуальні порушення суду першої інстанції, а саме невідповідність сплаченого позивачем судового збору розміру, визначеному Законом України "Про судовий збір" та у зв`язку з цим недотримання вимог до позовної заяви, які не були враховані судами попередніх інстанцій.
65. Верховний Суд зауважує, що не будь-які порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд. В силу приписів частини третьої статті 310 ГПК України такі порушення мають призвести до унеможливлення встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (див. постанову Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 911/2875/21).
66. Окрім того, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 311 ГПК України).
67. Натомість скаржник не зазначив, як саме таке стверджуване ним порушення судами норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також чи це призвело до неправильного встановлення обставин у справі.
68. Отже, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами норм матеріального чи процесуального права та не спростовують висновків судів щодо фраудаторного характеру правочину.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
69. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
70. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
71. З огляду на наведене вище, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Штепи Костянтина Івановича залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі № 925/964/24 (925/967/25) залишити без змін.
3. Поновити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі № 925/964/24 (925/967/25).
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере