ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1086/25	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Кобецької С.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
до відповідача: Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" 
про стягнення оплати послуг з розподілу потужності в розмірі 98 152,71 грн 

за участю:
від позивача: Онищук М.Б
від відповідача: Павлюк О.Ю.

установив: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" (далі - відповідач) про стягнення оплати послуг з розподілу потужності в розмірі 98 152,71 грн. 
Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуг з розподілу потужностs за квітень 2017 року наданих на підставі Договору транспортування природного газу №1512000694 від 17.12.2015 на суму 98152,71 грн. Свої твердження мотивує тим, що відповідач, фактично передавши газ до системи у квітні 2017 року, автоматично скористався послугою доступу до потужності, яка є платною та регулюється Постановою НКРЕКП №348 від 28.03.2017. Позовні вимоги обгрунтовує приписами ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.
Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість.Свої заперечення обгрунтовує відсутністю у нього фінансового зобов`язання, у зв`язку з неукладенням між сторонами Додатку №1 чи Додаткової угоди до Договору №1512000694 від 17.12.2015, якими б сторони погодили договірну потужність, а звідси і відсутність у нього обов`язку зі сплати вказаних послуг. Посилається на відсутність бухгалтерських документів, які б свідчили про господарську операцію, зокрема рахунку, акту наданих послуг, податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зазначає, що Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017, на підставі якої здійснено обрахунок нарахування розподілу потужності, втратила чинність з 28.04.2017, у зв`язку із зупиненням її дії ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17 в рамках забезпечення позову.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини у справі вказують на те, що 17.12.2015 Акціонерне товариство Укртрансгаз" (по договору - Оператор/по справі - позивач) та Спільне українсько-канадське підприємство "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" (по договору — Замовник/по справі - відповідач), керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2493 (далі Кодекс або Кодекс ГТС), уклали Договір транспортування природного газу 1512000694 із змінами (далі — Договір).
Договір укладений у формі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497.
Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором, є, зокрема, послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності) (п. 2.3 Договору).
Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (транспортування) (п. 2.4 Договору).
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу (пункт 2.5 Договору).
Згідно з п. 2.6 Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.
Відповідно до п. 2.7 Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Додатки 1, 2, 3 є невід`ємними частинами Договору. При цьому Додаток 3 укладається у випадку, коли Замовником Послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (пункт 2.8. Договору).
Оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості (пункт 3.1 Договору).
Пунктом 3.2 Договору визначено, що Оператор має, зокрема, право своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги.
Згідно з пунктом 4.1 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Відповідно до пункту 4.2. Договору Замовник має право отримувати від Оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки.
Згідно з п. 6.1 Договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності).
Відповідно до п. 8.1. Договору величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у Додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього Договору.
Додаток №1 до Договору укладається у випадку надання права використання гарантованої та/або переривчастої потужності, проте Замовник не здійснив замовлення договірної потужності та Додаток 1 є неукладеним.
Відповідно до пункту 8.3. Договору плата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує Оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.
Приписами п. 7.1. Договору зазначено, що вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).
Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).
Відповідно до п. 17.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 30.12.2016) цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31 грудня 2017 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Постановою НКРЕКП від 28.03.2017 №348 “Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу та точок виходу для ПАТ “Укртрансгаз” для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи, встановлено відповідний тариф для точок входу 296,80 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ.
У квітні 2017 року позивачем прийнято від відповідача природній газ в обсязі 275,586 тис.куб.м, що підтверджується Звітом про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" №1 від 05.05.2017, Звітом про транспортування газу по газотранспортній системі ПАТ "Укртрансгаз" станом на 15.05.2017, Зведеним актом приймання-передачі природного газу за квітень місяць 2017 року від 01.05.2017, Актом приймання-передачі природного газу за квітень місяць 2017 року від 01.05.2017, підписаними повноважними представниками сторін.
Відповідач оплату наданих послуг розподілу потужності у квітні 2017 року не здійснив, що зумовило позивача звернутись із позовом до суду про стягнення з Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" 98 152,71 грн.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору транспортування природного газу №1512000694 від 17.12.2015, який за правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Суд установив, що у квітні 2017 року відповідач був суб`єктом господарювання, що здійснював діяльність з видобутку (виробництва) природного газу, тобто в силу визначення наведеного у пункті 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС був газовидобувним підприємством.
Поряд з наведеними нормами, що є загальними, які регулюють правовідносини з надання послуг та порядок виконання відповідних зобов`язань, спірні правовідносини між сторонами як суб`єктами ринку природного газу України також регулюються спеціальними нормами, якими регламентовані правовідносини, що виникають стосовно послуг у сфері функціонування газотранспортної системи України.
Відносини між сторонами регулюються Кодексом ГТС, Законом України "Про ринок природного газу", нормативно-правовими актами Регулятора, чинним законодавством та укладеним Договором.
Відповідно до пунктів 2-3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
Згідно з п.1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.
Відповідно до пункту 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.
Потужність фізичної точки входу до газотранспортної системи, до якої підключена система газовидобувного підприємства, надається виключно газовидобувному підприємству на період не менше одного року. Розмір потужності, що надається газовидобувному підприємству, визначається в договорі на транспортування природного газу (пункт 4 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС). Договором транспортування природного газу є договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Отже, відповідач, уклавши Договір транспортування природного газу №1512000694 від 17.12.2015, набув статус замовника послуг транспортування та на підставі Договору одержав доступ до потужності ГТС, для постачання природного газу власного виробництва і отримана відповідачем послуга в силу умов Договору є платною.
Суд враховує, що здійснення господарської діяльності з видобутку природного газу відповідачем знаходиться у прямій залежності від доступу до газотранспортної системи позивача, до якої на точці входу подається видобутий природний газ для подальшого транспортування, відповідно використовується її потужність. За умовами Договору та Кодексу ГТС розподіл потужності точки входу в газотранспортну систему здійснюється на платній основі шляхом надання відповідної послуги, без надання якої, відповідач не міг здійснювати постачання природного газу власного видобутку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу, як газовидобувному підприємству, у квітні 2017 року забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та позивачем розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 275,586 тис.куб.м, що підтверджується інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу СП “Дельта” №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року та актом приймання-передачі природного газу від 01.05.2017 за квітень 2017 року, укладеним між відповідачем та УМГ "Прикарпаттрансгаз".
Зафіксованою передачею на точці входу до газотранспортної системи природного газу в обсязі 275,586 тис.куб.м у Звіті про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу №1 від 05.05.2017 та в акті приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 01.05.2017 СУКП “Коломийська нафтогазова компанія Дельта”- відповідач підтвердив факт того, що він скористався забезпеченим йому доступом до потужності точки входу. 
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт надання позивачем відповідачу послуг з розподілу потужності в квітні 2017 року в обсязі 275,586 тис.куб.м.
Суд звертає увагу, що ні Договір, ні Кодекс ГТС, та ні будь який нормативно- правовий акт не дають відповідачу право користуватись потужністю газотранспортної системи безкоштовно, тим більше, що така потужність ГТС надається відповідачу для забезпечення ведення ним власної господарської (підприємницької) діяльності.
Разом з тим , між сторонами не було укладено Додатку про розподіл потужності до Договору транспортування природного газу №151200830 від 17.12.2015 чи Додаткової угоди до нього, тому відсутні договірні умови, які б конкретизували порядок розподілу договірної потужності . 
Водночас, 01.04.2017 набрала чинності Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017, якою встановлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1).
Так, приписами п. 7.1 Договору визначено, що вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються НКРЕКП.
Тому ,доцільним є застосування до визначення вартості послуг з розподілу потужності за період квітень місяць 2017 року положень Постанови НКРЕКП №348 від 28.03.2017, оскільки саме зазначений нормативно-правовий акт регулює питання розподілу потужності у разі відсутності відповідного Додатку чи Додаткового договору про розподіл потужності між сторонами.
Згідно з пунктом (рядком) 3 додатку вбачається, що для газовидобувних підприємств. які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи встановлено тариф для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.
Пунктом 1 Постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 було внесено зміни до Постанови №348 від 28.03.2017, зокрема скасовано рядки 8-52 додатку до постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348.
Таким чином, тариф для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи не змінювався (не скасовувався) та становив 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.
Дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 було зупинено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, яку було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.
На підставі Постанови НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 пункт 1 Постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 виключено, а постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 - визнано такою, що втратили чинність.
Постанова НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 набрала чинності 01.01.2019.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що нарахування позивачем оплати послуг з розподілу потужності за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 не відповідає вимогам закону , адже Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 втратила чинність 27.04.2017 .
Тому суд , суд вважає правомірним нарахування послуг з розподілу потужності з 01.04.2017 по 27.04.2017 . При цьому, як вбачається з Комерційного звіту Спільного українсько-канадського підприємства “Коломийська нафтогазова компанія “Дельта” за квітень 2017 року від 02.05.2017 - за період з 01.04.2017 по 27.04.2017 відповідачем отримано послуги з розподілу потужності в обсязі 248,345 тис.куб.м, що дорівнює 88 450,56 грн з ПДВ (248,345 х 296,80 + 20% (248,345 х 296,80х20%/100)). Нарахування послуг з розподілу потужності за період з 28.04.2017-30.04.2017 в обсязі 27,241 тис.куб.м за тарифом 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу, визначеним Постановою НКРЕКП №348 від 28.03.2017 є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договором передбачено, що плата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на умовах 100% попередньої оплати.
Згідно з ч. 2, 4 ст. 538 ЦК України при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Виходячи з того, що позивач прийняв на точці входу від відповідача обсяг видобутого природного газу без попередньої оплати, то в силу вказаних положень ст.538 ЦК України зобов`язання здійснити оплату таких послуг у відповідача виникають одночасно з наданням йому таких послуг (за фактом виконання зустрічного зобов`язання). При цьому момент прострочення виконання Відповідачем зобов`язання здійснити оплату визначається саме з моменту початку надання послуг.
Виходячи із зазначеного, суд дійшов висновку про те, що строк для оплати вартості послуг з розподілу потужності за квітень 2017 року є таким, що настав.
Відповідач оплату послуг з розподілу потужності в сумі 88 450,56 грн не сплатив, чим прострочив виконання зобов`язання.
З аналізу наведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 88 450,56 грн оплати послуги за розподіл потужності за період з 01.04.2017 по 27.04.2017, а в частині наданих послуг у період з 28.04.2017 по 30.04.2017 на суму 9 702,15 грн безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на пропуск строку позовної давності заявленого позову у запереченні на відповідь на відзив, суд оцінює критично .
Так, приписами статей 256, 257, 267 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до положень п. 12 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020, який відмінено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24 год. 00 хв. 30.06.2023.
Також згідно із п. 19 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України (у діючій редакції на момент звернення із позовом до суду) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
З 04.09.2025 набрав чинності закон “Про внесення зміни до розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX. Наведений Закон скасував зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п.19 з розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу.
Враховуючи наведене, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, в силу приписів п. 12 Прикінцевих положень ЦК України продовжено на строк дії карантину, а в силу приписів п. 19 Прикінцевих положень ЦК України перебіг позовної давності було зупинено на строк дії воєнного стану до виключення вказаного п.19 з розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу (з 24.02.2022 до 04.09.2025).
Перебігу строку позовної давності у спірному випадку розпочався з квітня 2017 року, який з 12.03.2020 зупинений та продовжений з 05.09.2025, а звернення позивача із позовом до суду відбулось 03.09.2025. Отже, станом на час звернення із позовом до суду (03.09.2025) трирічний строк позовної давності не сплив, а відтак клопотання відповідача є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Судом відхиляються посилання відповідача на неукладеність Додатку №1 чи Додаткової угоди до Договору про транспортування природного газу №1512000694 від 17.12.2015 , адже у відповідності до умов Договору та вимог законодавства обов`язок здійснити замовлення договірної потужності покладається саме на замовника (відповідача) , що в свою чергу слугувало б договірному урегулюванню .
Не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити фактично отриманні від позивача послуги за Договором і твердження відповідача про відсутність бухгалтерських документів таких як: рахунку-фактури, акту наданих послуг, податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН .
Так, направлення на адресу відповідача рахунку-фактури та акту наданих послуг обумовлено умовами Договору, зокрема його п.п.8,3 та 11.1. , але складання акту наданих послуг з розподілу потужностей покладається в залежність від договірного визначення сторонами розподілу потужності, шляхом укладення Додатку №1 чи Додаткової угоди до Договору транспортування природного газу №1512000694 від 17.12.2015, які в спірному випадку відсутні.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Разом із тим , фактичне надання послуг може підтверджуватись не тільки первинними документами але і сукупністю інших доказів.
Згідно з усталеною позицією Верховного Суду визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому сторони не позбавлені можливості доводити свою позицію іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини . 
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому , так і кожному зокрема приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 88 450, 56 грн за надані послуги з розподілу потужності в період з 01.04.2017 по 27.04.2017. В іншій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд, при ухвалені рішення, вирішує питання щодо розподілу судових витрат по справі. 
З урахуванням приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України та результату вирішення спору, судовий збір по справі слід покласти на сторони пропорційно до задоволеного позову.
Керуючись ст. 73, 74, 86, 123, 129,236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" про стягнення оплати послуг з розподілу потужності в розмірі 98 152,71 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Спільного українсько-канадського підприємства "Коломийська нафтогазова компанія "Дельта" (вул. Петра Козланюка,3, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203, код 20568045) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловзький узвіз, 9/1, м. Київ, Київська область, 01021, код 30019801) 88450,56 грн та 2182,95 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне рішення складено 13.02.2026.

Суддя С. М. Кобецька