Справа № 650/7450/25
провадження № 2/650/4186/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду; визначити позивачу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в шість місяців, після смерті її мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, відповідно до якого її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 30 грудня 1989 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, у зв`язку з чим позивач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить земельна ділянка загальною площею 2,00 га, розташована на території Благодатівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві на праві приватної власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку.
Разом з тим, державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку був оформлений та виданий вже після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим остання не могла отримати його за життя. Фактично копію державного акту спадкоємиця отримала лише наприкінці 2024 року, оскільки оригінал правовстановлюючого документа тривалий час перебував у відповідача та був недоступний, у тому числі з огляду на початок військової агресії військ рф та події, що відбувалися на території Херсонської області.
Через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку та з огляду на тривалий проміжок часу між смертю спадкодавця і фактичним отриманням копії державного акту, позивач була позбавлена реальної можливості у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Після отримання копії державного акту на земельну ділянку наприкінці 2024 року позивач 22 січня 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Проте нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснено необхідність звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Представник позивача вказує, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки вони зумовлені об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, а саме відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно протягом тривалого часу, що унеможливлювало звернення до нотаріуса у встановлений законом строк.
З урахуванням наведеного та посилаючись на положення статей 1216, 1217, 1218, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України, а також роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, представник позивача просить суд визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, водночас подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов на підставі обставин, викладених у поданій позовній заяві та доданих до неї письмових доказів.
Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повідомлень через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд». Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.
З огляду на подання представником позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності в межах наданих йому повноважень, а також неявку представника відповідача у судове засідання без повідомлення поважних причин, суд, керуючись статтею 223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 18 жовтня 2019 року, відповідно до якого її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00044859516 від 06 травня 2024 року, 30 грудня 1989 року Благодатівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим позивач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 05 жовтня 2021 року. Після її смерті відкрилася спадщина.
До складу спадкового майна входить земельна ділянка загальною площею 2,00 га, розташована на території Благодатівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 499328 від 26 грудня 2006 року, виданого Великоолександрівською районною державною адміністрацією Херсонської області.
Разом з тим, зазначений державний акт було оформлено та видано вже після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вона не отримувала його за життя. Фактично копію правовстановлюючого документа позивач отримала лише наприкінці 2024 року, оскільки оригінал державного акту тривалий час перебував у відповідача та був недоступний, зокрема внаслідок початку військової агресії військ рф та подій, що відбувалися на території Херсонської області.
У встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, що було зумовлено відсутністю у неї правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Після отримання копії державного акту наприкінці 2024 року позивач 22 січня 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала письмову відмову у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснення щодо необхідності звернення до суду.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79296735 від 26 листопада 2024 року спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України відкриття спадщини спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1270 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Системний аналіз закону вказує на те, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути задоволений в разі надання позивачем доказів наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, якими є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, що також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».
Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17, від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Оцінюючи доводи позову та надані докази в їх сукупності, суд виходить з того, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини був зумовлений об`єктивними перешкодами, які не залежали від її волі. Зокрема, як убачається з матеріалів справи, правовстановлюючий документ на спадкове майно - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 499328, датований 26 грудня 2006 року, оформлено та видано вже після смерті спадкодавця, а отже спадкодавець за життя отримати його не могла. Позивач фактично отримала копію зазначеного документа лише наприкінці 2024 року, про що прямо зазначено у позовній заяві та підтверджується доданими до неї матеріалами.
Суд також бере до уваги, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, здійснюється після подання правовстановлюючих документів в оригіналі щодо належності цього майна спадкодавцеві. За таких обставин відсутність у позивача правовстановлюючого документа на земельну ділянку протягом тривалого часу була істотною та реальною перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та подальшого оформлення спадкових прав, а тому є поважною причиною пропуску строку у розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України.
Додатково суд враховує, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав одразу після фактичного отримання копії правовстановлюючого документа, а саме 22 січня 2025 року, проте нотаріус листом № 3/02-14 від 22 січня 2025 року повідомив про неможливість відкриття спадкової справи у зв`язку з пропуском строку та роз`яснив необхідність звернення до суду. Така поведінка позивача свідчить про добросовісність та про те, що після усунення перешкоди вона без невиправданої затримки вчинила дії, спрямовані на реалізацію свого спадкового права.
Суд також бере до уваги відомості Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79296735 від 26 листопада 2024 року, відповідно до якої спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводилися, а свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Тобто спадщина протягом тривалого часу фактично не приймалася, оформлення спадкових прав будь-якими особами не здійснювалося. Матеріали справи також не містять доказів наявності інших спадкоємців, які заявили про прийняття спадщини, а так само не містять даних про те, що спадщина визнавалася відумерлою чи перейшла у власність територіальної громади у встановленому законом порядку.
За таких обставин визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не порушує прав та законних інтересів інших спадкоємців, оскільки відсутні відомості про наявність осіб, які прийняли спадщину або набули права на неї внаслідок оформлення спадкових прав. Водночас надання позивачу можливості подати заяву про прийняття спадщини забезпечує реалізацію її права на спадкування як спадкоємця першої черги та відповідає завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Суд виходить з необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами позивача, яка має право на спадкування та фактично була позбавлена можливості своєчасно реалізувати це право через об`єктивні перешкоди, та публічним інтересом у стабільності цивільного обороту і визначеності майнових правовідносин. Визначення додаткового строку у цій справі є пропорційним заходом, оскільки, з одного боку, не створює негативних правових наслідків для інших осіб та не порушує їхніх прав, а з іншого боку - відновлює можливість позивача реалізувати спадкові права на майно, яке тривалий час залишалося неоформленим.
З огляду на встановлені обставини, оцінку наданих доказів та наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин, у зв`язку з чим позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню.
З урахуванням характеру спірних правовідносин суд зазначає, що відповідач - орган місцевого самоврядування - не вчиняв дій та не допускав бездіяльності, якими були б порушені права позивача, а також у позасудовому порядку не наділений повноваженнями щодо відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини чи вирішення питання про його поновлення. Також відповідач не може заперечувати або перешкоджати реалізації позивачем спадкових прав у досудовому порядку, оскільки такі питання вирішуються виключно судом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з даним позовом було зумовлене необхідністю судового захисту спадкових прав, а не протиправною поведінкою відповідача. Враховуючи наведене, а також принципи справедливості та розумності розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне покласти судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10 - 13, 141, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України, та вищезазначеними положеннями цивільного законодавства, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити позивачу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в шість місяців, після смерті її мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29 грудня 2025 року.

Суддя:    __________________    О.О. Сікора