КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №757/2450/25-ц Головуючий у суді І інстанції: Григоренко І.В.
провадження №22-ц/824/6997/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач ТОВ «Позняки-Автосервіс» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування машиномісця за період з 01.04.2021 року по 31.12.2024 року у розмірі 16 180,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3157,15 грн, 3 % річних у розмірі 799,05 грн, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідач є власником гаража, автостоянки НОМЕР_1 на першому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . 01.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1-03-8Н/ЛУ30 про надання послуг по обслуговуванню й участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, відповідно до умов якого, позивач зобов`язувався прийняти на обслуговування належне ОСОБА_1 машиномісце № НОМЕР_1 на першому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечити обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а відповідач, у свою чергу, прийняв умови обслуговування та зобов`язувався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача у розмірі 195,00 грн за одне паркомісце. Відповідно до додаткової угоди від 01.05.2013 року до Договору від 01.03.2007 року № 1-03-8Н/ЛУ30, розмір щомісячної плати за надання послуг становить 250,00 грн за обслуговування одного машиномісця. З 01.02.2019 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 490,00 грн щомісячно, а з 01.08.2021 року - 780,00 грн щомісячно (діючий тариф). Позивач направляв відповідачу додаткову угоду про підвищення тарифу від 01.08.2021 року, в якій пропонувалося погодити щомісячну плату за утримання автостоянки у сумі 780,00 грн за обслуговування одного машиномісця, яка залишилася без реагування. Проте ОСОБА_1 заперечень щодо нових тарифів на адресу ТОВ «Позняки-Автосервіс» не направляв, продовжив користуватися послугами, проте з травня 2021 року перестав оплачувати їх вартість у повному обсязі згідно діючих тарифів. Відповідач отримував послуги з обслуговування машиномісця, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим за період з 01.04.2021 року по 31.12.2024 року становить 16 180,00 грн. Також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 3 157,15 грн, 3% річних у розмірі 799,05 грн.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Позняки-Автосервіс» заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування машиномісця за період з 01.04.2021 року по 31.12.2024 року у розмірі 16 180 грн 00 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 3 157 грн 15 коп., три процента річних у розмірі 799 грн 05 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Позняки-Автосервіс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн 00 коп..
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом першої інстанції, з огляду на те, що судом зазначено про нібито не з`явлення відповідача в судове засідання 14 серпня 2025 року, однак зазначене твердження суду не відповідає дійсності, оскільки 14 серпня 2025 року відповідач прибув до Печерського районного суду для участі у судовому засіданні, що може бути підтверджено відповідним записом на посту охорони на вході до будівлі суду. Помічник судді, біля залу судових засідань, перевіривши явку відповідача на засідання, повідомила, що засідання не буде та попросила відповідача на аркуші з вже надрукованим текстом, який йому надала, дописати клопотання про відмову в позові. Сказала, що в позові буде відмовлено та попросила дописати речення, що він просить в позові відмовити. Відповідач дописав, що його просили, та віддав їй цей аркуш. При цьому представник позивача в суд першої інстанції не з`явився.
Оскільки 14.08.2025 року судове засідання не відбулося, відповідач очікував виклику на судове засідання на іншу дату.
Оскільки викликів до суду не надходило, 12 жовтня 2025 року відповідач перевірив стан справи №757/2450/25-ц у базі «Стан розгляду справ» та із здивуванням дізнався, що справа розглянута саме 14 серпня 2025 року і позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
Відповідач вважає, що таким чином його умисно позбавили участі у судовому засіданні, що дало можливість не досліджувати детально обставини, викладені у поданому мною 11.08.2025 року додатковому відзиві на позовну заяву, який містив відомості щодо невідповідності "розрахунків" витрат ТОВ «Позняки-Автосервіс» дійсним витратам на надання послуг.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про право позивача змінювати укладений договір № 01.03.8Н/ЛУ30Б в односторонньому порядку та чинність додаткової угоди від 01.08.2021 року, складеної відповідачем.
Вважає, що зазначений висновок судом першої інстанції зроблений без урахування п.7.3 договору, яким сторонами було встановлено, що «усі зміни і доповнення до даного договору вносяться письмово, шляхом укладення додаткових договорів, які стануть невід`ємними частинами даного Договору», а також п. 3 додаткової угоди від 01.08.2021 року, складеної позивачем без узгодження з відповідачем, відповідно до якої «дана додаткова угода ... діє з моменту її підписання сторонами».
На переконання відповідача, позивач був зобов`язаний належним чином повідомити відповідача про підстави збільшення вартості послуг за договором, однак свій обов`язок не виконав, розмір збільшення вартості послуг з ним не погодив.
09 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Позняки-Автосервіс» - адвоката Фоменка Д.А., в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначав зокрема про те, що незважаючи на відсутність додаткових угод, із фактичних правовідносин, що склалися між сторонами, вбачається, що позивачем надавалися відповідачу послуги з утримання і обслуговування його паркомісця, у зв`язку з цим товариство несло витрати, а тому відповідач повинен також нести зобов`язання по їх оплаті, як власник паркомісця.
Таким чином позивач вважає безпідставними доводи апелянта щодо непогодження ним збільшених тарифів протягом спірного періоду, оскільки своїми діями, а саме частковою оплатою і користуванням машиномісцями, відповідач прийняв умови, які між сторонами продовжуються фактичним виконанням.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що доводи представника відповідача про те, що ТОВ «Позняки-Автосервіс» належно не повідомило ОСОБА_1 про зміну тарифів на утримання стоянки слід відхилити, оскільки заперечень щодо нових тарифів, відповідач на адресу позивача не направляв, продовжив користуватись послугами, проте оплачував послуги не своєчасно і не у повному обсязі. Водночас суд першої інстанції зазначив, що відсутність підписаних додаткових угод не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані позивачем послуги з утримання машиномісця.
Вважав, що позовні вимоги ТОВ «Позняки-Автосервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з утримання та обслуговування машиномісця у розмірі 16 180,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, є обґрунтованими.
Вирішуючи питання судових витрат в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 3028 грн, суд першої інстанції виходив з пропорційності розміру задоволених вимог.
Вирішуючи питання судових витрат в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі 3500 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільних законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна тощо.
Тобто, оскільки підземний паркінг, в якому розташовані машиномісця, у тому числі належні позивачу, є складовою частиною житлового комплексу, що перебуває на обслуговуванні відповідача, вказаний підземний паркінг, як і сам будинок, є спільною сумісною власністю співвласників, а позивач, як співвласник, зобов`язаний брати участь в усіх витратах, пов`язаних з утриманням такого майна.
При цьому, як зауважив Верховний Суд у своїй постанові від 23.09.2020 року по справі № 755/11585/16-ц, відносини між споживачем та особою, яка надає житлово-комунальні послуги, у тому числі й щодо нежитлових приміщень, до яких відноситься підземний паркінг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» .
Встановлено, що видом діяльності ТОВ «Позняки-Автосервіс» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ОСОБА_1 є власником гаражу № НОМЕР_1 , що знаходиться на першому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.05.2024 року № 378469694 (а.с. 141-142 том 1).
01.03.2007 року між ТОВ «Позняки-Автосервіс» та ОСОБА_1 укладено договір № 1-03-8Н/ЛУ30 про надання послуг по обслуговуванню й участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території, відповідно до умов якого, власник передає, а виконавець приймає на себе на обслуговування місце АДРЕСА_2 , яке належить власникові на праві приватної власності (а.с. 144-145 том 1).
Відповідно до п.п. 2.1.1. - 2.1.10. договору, виконавець зобов`язується забезпечити умови обслуговування стоянки, що дозволить власникові здійснювати зберігання транспортних засобів відповідно до вимог «Правил збереження транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115 і умовами цього Договору та Додатку № 1 до нього; забезпечити умови для безперешкодного доступу та збереження на стоянці транспортного (транспортних) засобу (засобів) власника, внесеними до додатку № до договору; виконувати комплекс робіт по утриманню стоянки і прилеглої території в належному технічному і санітарному стані; вчасно повідомляти власника про зміну діючих тарифів на надані послуги і розміру його частки у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки; забезпечити власникові безперешкодний доступ на стоянку для перевірки виконання умов цього договору і вимог правил; за вимогою власника надавати йому інформацію щодо витрат по утриманню і обслуговуванню стоянки; вчасно укладати договори з постачальниками енергії, води, комунальними службами та здійснювати взаєморозрахунки з ними; вчасно оповіщати власника про необхідність виконання поточного та капітального ремонту стоянки; виконувати капітальний і поточний ремонт стоянки за рахунок власника з попереднім узгодженням порядку виконання робіт і їхньої вартості; надавати власникові додаткові послуги за окрему плату відповідно до затвердженого прейскуранта.
Як визначено п.п. 2.2.4. договору, власник зобов`язується вчасно сплачувати виконавцеві вартість послуг у розмірі його частки у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п.п. 4.4., 4.5. договору, на момент підписання цього договору розмір однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки на місяць складає 195,00 грн без ПДВ на місяць. Оплата здійснюється власником у національній валюті України через касу або на поточний рахунок виконавця не пізніше 25-го числа поточного місяця.
Відповідно до п. 7.1. договору, цей договір складений строком на 3 роки з 01.03.2007 року до 28.02.2010 року включно.
01.08.2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку була надіслана додаткова угода до договору № 1-03-8Н/ЛУ30 від 01.03.2007 року про підвищення вартості обслуговування машиномісць до 780,00 грн за одне машиномісце, що підтверджується копією опису цінного листа (а.с. 148 том 1).
Відповідач, одержуючи послуги по обслуговуванню й участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, за них не сплачує в установленому законом порядку, у зв`язку із чим за період з 01.04.2021 року по 31.12.2024 року утворилася заборгованість, яка станом на 01.03.2023 року становить 16 180,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Позняки-Автосервіс» (а.с. 149 том 1).
Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.04.2021 року по 31.12.2024 року нараховані 3% річних на суму простроченого зобов`язання складає 799,05 грн, інфляційні втрати за вказаний період складають 3157,15 грн.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи позовні вимоги, оскільки у справі, що переглядається в апеляційному порядку, між сторонами склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу як власнику автостоянки НОМЕР_1 на першому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися житлово-комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, оскільки фактично користувався ними як співвласник підземної автостоянки у багатоквартирному житловому будинку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечує факт погодження додаткових угод, що стосується підвищення тарифів, до вищенаведеного договору.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про відсутність підписаних ним додаткових угод, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, оскільки незважаючи на відсутність відповідних угод, між сторонами у справі фактично склалися саме такі зобов`язальні правовідносини, оскільки позивач надає відповідачу послуги з утримання та обслуговування машиномісця, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідач зобов`язаний їх оплачувати.
При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач фактично не споживає послуги з утримання паркінгу матеріали справи не містять.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 02.12.2020 по справі № 761/48615/18, де зазначено, що відсутність договірних відносин між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані йому послуги з утримання машиномісця, оскільки такі послуги не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у зв`язку з специфікою їх надання.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони договору не досягли згоди щодо зміни істотної умови договору, оскільки додаткові угоди щодо зміни розміру тарифу не були підписані, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом встановлено, що на адресу відповідача надсилались позивачем пропозиція та додаткова угоди до діючого договору про підвищення тарифу від 01.08.2021 року, в яких пропонувалось погодити розмір щомісячної плати за утримання автостоянки в сумі 780 грн за обслуговування одного машиномісця (а.с. 148-148 зворот том 1), однак відповідач не повернув позивачу підписану ним додаткову угоду та зокрема не направив на адресу позивача заперечення чи зауваження щодо нових тарифів.
Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку заборгованості по утриманню та експлуатації стоянки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідачем не спростовано наявність існуючої заборгованості, а також вірність наданих позивачем розрахунків, зокрема не надано суду власного контррозрахунку, який би давав підстави вважати невірним або помилковим розрахунок позивача.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «05» березня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов