Справа № 307/4346/25
Провадження № 2-о/307/95/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи в певний час та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Варга Дмитро Дмитрович, звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи в певний час та зобов`язання вчинити певні дії. В заяві представник зазначив, що 09 жовтня 1970 року виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 10 вересня 2025 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась найменша донька ОСОБА_3 , після чого у 1979 році ОСОБА_2 поїхав на заробітки в росію та більше не повернувся до сім`ї. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Заявник багато років намагалася розшукати місцезнаходження чоловіка, однак все було марно. Згодом донька почала пошуки батька та у 2021 році їй вдалося з`ясувати, що її батько ОСОБА_2 в ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в росії, місто Слобідське Кіровської області та був похований на Трафимівському кладовищі, на підтвердження чого доньці надіслали фото надгробного пам`ятника. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 його донька ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1 не змогли отримати, оскільки проживали та перебували в Україні. Крім цього, представник зазначає, що особи, які знайшли місце поховання, не мали належних правових підстав для отримання документів про реєстрацію смерті за місцем поховання. У липні 2025 року адвокат Варга Дмитро Дмитрович, діючи в інтересах заявниці, звернувся до Тячівського відділу ДРАЦС із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію про те, чи здійснена державна реєстрація смерті, шляхом внесення відомостей про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо державна реєстрація смерті чоловіка відсутня, просив здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести відомості про його смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У відповідь на вищевказаний запит щодо здійснення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак представнику було відмовлено та повідомлено про відсутність актового запису про смерть. Заявник ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її чоловіка ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території рф.
Просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Слобідське, Кіровської області російської федерації, уродженець, с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, Україна та зобов`язати Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести відомості про його смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Варга Д.Д. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просив заяву задовольнити. 
Представник Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. 
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Липча, Хустського району Закарпатської області та зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується її паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , Витягом з Реєстру Тересвянської територіальної громади від 05 лютого 2026 року №2025/001694929.
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження від 10 вересня 2025 року №00053534048 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що виконавчим комітетом Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області зроблено актовий запис №36 від 30 липня 1952 року. 
З Витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 10 вересня 2025 року №00053535072 вбачається, що 09 жовтня 1970 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, після реєстрації якого заявник ОСОБА_1 змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 , про що виконавчим комітетом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області було зроблено актовий запис №17 від 09 жовтня 1970 року. 
Також встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
З листа Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №519/31.7-20 від 08 липня 2025 року вбачається, що актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутній та роз`яснено адвокату Варга Д.Д., що є підставами для державної реєстрації смерті. 
Згідно акту обстеження та встановлення факту від 22 серпня 2025 року, складеного депутатом Тересвянської селищної ради Зизень Н.І., проведено обстеження умов проживання та виявлення фактів на підставі усного звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с.Липча Хутського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 . В результаті обстеження виявлено, що у 1970 році ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_2 , разом з яким народила та виховувала дітей. Зі слів сусідів та мешканців громади відомо, що у 1979 році ОСОБА_2 поїхав на заробітки в росію та більше до сім`ї не повернувся, з того часу зв`язок з ним було втрачено, дружина багато років розшукувала його, але все було безрезультатно. В подальшому донька ОСОБА_3 почала пошуки батька та у 2021 році їй вдалося з`ясувати, що її батько ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у росії місто Слобідське, на підтвердження чого їй надіслали світлину надгробного пам`ятника батька, факт його смерті не зареєстровано в Україні. У результаті обстеження підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , являється особою пенсійного віку та вдовою.
З доданих до матеріалів справи представником заявника світлин надгробного пам`ятника вбачається, що на ньому міститься фотографія та запис на російській мові « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 ІНФОРМАЦІЯ_3».
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За змістом ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.
Згідно з положеннями передбаченими п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до положень частин 3 та 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.
При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.
Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року (справа № 478/1072/21).
Тобто, встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Згідно роз`яснень в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо заявник доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.
За приписами ст.ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Питання щодо оцінки доказів має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. 76, 77 ЦПК України).
Зокрема, належними, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.
Крім того, докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України), а також достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).
Дослідивши в судовому засіданні надані докази, суд дійшов висновку про недостатність представлених заявником та її представником доказів для встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, суд не вважає належним доказом факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданий заявником єдиний доказ: світлину надгробного пам`ятника, на якому міститься фотографія та запис на російській мові « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 ІНФОРМАЦІЯ_3», оскільки він стосується особи, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 , а не ІНФОРМАЦІЯ_2, коли народився ОСОБА_2 , факт смерті якого просить встановити заявник.
Суду не надано інших доказів, які б вказували на факт смерті особи (дозвіл на поховання, витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрати по похованню з відповідних ритуальних служб тощо).
Окремо суд вказує і про те, що заявником не надано належних доказів відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , адже лише за відмови останніх можливо встановлювати факт смерті в судовому порядку, що стверджується прямою вказівкою п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України.
Відтак, надані заявником та її представником докази у своїй сукупності є недостатніми для доведення обставин, які вірогідно свідчать про смерть  ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Слобідське, Кіровської області російської федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, Україна.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи в певний час та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи в певний час та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 , України.
Заінтересована особа - Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса: м. Тячів, вул. Нересенська, 1, Тячівського району, Закарпатської області, України, код ЄДРПОУ - 25999051.
Повний текст рішення суду складено 03 квітня 2026 року. 

Головуючий    В.І. Бобрушко