ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2026 р. справа № 300/9135/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови 

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови №023008 від 30.10.2025. 
Позивач в обґрунтування позову зазначає, що згідно акту, складеного за результатами перевірки встановлено, що позивач допустив порушення вимог статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” - надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону. Вказує, що зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте автомобільними перевезеннями не займається. Зазначає, що є власником причіпу, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ним в оренду ПП «Степан Мельничук», та жодного відношення до транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2 , який на момент перевірки 17.09.2025 керував даним транспортним засобом, не має. Вважає оскаржувану постанову протиправною і просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 31, 32).
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає. Зазначає, що за результатами перевірки належного позивачу транспортного засобу встановлено порушення вимог частини першої абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, зокрема, здійснювалось перевезення вантажу без належно оформленої товарно-транспортної накладної, а також автомобільний перевізник не забезпечив водія щоденними реєстраційними листками в кількості передбаченій ЄУТР, а саме 28 днів або бланком підтвердження діяльності водія. Відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 36-52).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області на підставі направлення на рейдову перевірку №000817 від 12.09.2025 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на А/Д Н-09 в с. Вербилівці. 
17.09.2025 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки DAF д.н.з. НОМЕР_2 та причіп SCHMITZ-GOTTA д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 від 31.08.2018.
За результатами перевірки посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області складено Акт №022431 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.09.2025, відповідно до якого при перевірці виявлено порушення, відповідальність за яке передбачене статтею 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, зокрема, здійснення перевезення вантажу за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: в товарно-транспортній накладній не зазначено автомобільного перевізника, а також автомобільний перевізник не забезпечив водія щоденними реєстраційними листками в кількості передбаченій ЄУТР, а саме 28 днів або бланком підтвердження діяльності водія, чим порушено вимоги МТЗ№385 від 24.06.2010 та статті 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (а.с. 7).
За результатами перевірки Управлінням державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №023008 від 30.10.2025, якою встановлено допущення порушення статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” та застосовано до ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн (а.с. 4).
Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 року №2344-ІІІ, Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону України “Про автомобільний транспорт” реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Пунктом 2 Порядку №1567 встановлено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Згідно п. 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Таким чином, посадові особи Управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, який є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №022431 від 17.08.2025 встановлено, що в товарно-транспортній накладній не зазначено автомобільного перевізника, а також автомобільний перевізник не забезпечив водія щоденними реєстраційними листками в кількості передбаченій ЄУТР, а саме 28 днів або бланком підтвердження діяльності водія, чим порушено вимоги МТЗ№385 від 24.06.2010 та статті 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (а.с. 7).
Відповідно до статті 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” (далі Закон №2344-III) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
У главі 6 (статті 29-34) Закону №2344-III наведені положення про автомобільного перевізника. Так, згідно частини першої статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Згідно статті 34 Закону №2344-III передбачені вимоги до автомобільного перевізника.
Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання до медичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Відповідно до статті 48 Закону №2344-III (про порушення якої зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, відповідальність несуть саме автомобільні перевізники.
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.10.2025 №023008 застосована до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . 
Суд зазначає, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозяться пасажири чи товари. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).
Тобто, положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.
Така позиція є сталою та послідовною і неодноразово зазначалася у постановах Верховного Суду у справах цієї категорії (постанови від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).
Отже, першочерговим є належне установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка і у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
При цьому, на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.
За встановлених обставин цієї справи, відповідачем при проведенні перевірки, визначено позивача автомобільним перевізником зі слів водія. Така інформація зазначена в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.09.2025 № 022431.
Також у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.10.2025 №023008 відповідач визначає ОСОБА_1 як автомобільного перевізника.
Вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у (справа № 240/22448/20) зауважив на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.
Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом і у постанові від 12 жовтня 2023 року у справі № 280/3520/22.
Водночас доказів, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював автомобільне перевезення та був автомобільним перевізником суду не надано.
Враховуючи те, що у цій справі судом встановлено, що перевірку було проведено без належного з`ясування усіх складових виявленого порушення, суд зазначає, що Управлінням державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано та без врахування всіх обставин у справі.
За таких обставин, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про допущення позивачем порушень вимог законодавства та, відповідно, про наявність підстав для притягнення його до відповідальності, в даних правовідносинах доказів, що позивач є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-III суду не надано, а тому позивач не може бути суб`єктом відповідальності за порушення, наведені у частині першій статті 60 Закону №2344-III.
Враховуючи викладене, відповідач протиправно притягнув позивача до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III.
Таким чином, належним способом захисту прав фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 буде визнання протиправною та скасування постанови №023008 від 30.10.2025.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 11.12.2025 в розмірі 1211 грн 20 коп, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті №023008 від 30.10.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, код ЄДРПОУ 39816845) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.