Справа №521/22691/23
Номер провадження:1-кп/521/689/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого суді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , 
потерпілої ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/22691/23 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2023 року, приблизно о 13 годині 20 хвилині, ОСОБА_13 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_14 , перебували за адресою тимчасового сумісного проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. У подальшому, між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сталася сварка, в ході якої ОСОБА_13 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних поведінкою ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, з метою позбавлення життя потерпілої, наніс один удар кухонним ножем в область шиї ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив останній одне відкрите колото-різане сліпе поранення ділянки нижньої третини передньої поверхні шиї зліва з ураженням шкіри, підлягаючих м`яких тканин, лівої задньої сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, що супроводжувалося переважно зовнішньою кровотечою (швидкоплинною зовнішньою крововтратою). Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 померла на місці події.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково і з приводу обвинувачення пояснив, що події відбувалися 14.06.2023 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_14 , з якою він перебував у позашлюбних відносинах і з якою він планував в майбутньому одружитися. В квартирі вони вживали спиртні напої, але скільки та які він не пам`ятає. Через вживання спиртних напоїв в нього бувають провали пам`яті і він не пам`ятає деякі події цілком. В ході вживання спиртних напоїв, ОСОБА_14 стала щось згадувати про їх взаємовідносини, на ґрунті чого між ним та ОСОБА_14 почалась сварка. В ході сварки ОСОБА_14 вдарила його по шиї. Він у цей час стояв на кухні і нарізав ножем продукти. Він намагався її заспокоїти, але цього не сталося і він, обернувшись разом з кухонним ножем у руці, рефлекторно, намагаючись її відштовхнути, вдарив цим ножем в шию потерпілої, при цьому він даже не розумів, що у нього у руках знаходиться ніж. Ніякого умислу на вбивство потерпілої в нього не було, оскільки загибла була для нього близькою особою. Після цього він розвернувся та пішов до кімнати. Коли вийшов з кімнати, він побачив ОСОБА_14 , яка сиділа біля холодильника. Він підняв її з полу і виніс до коридору, де покликав сусідку аби вона викликала медичну допомогу, після чого став очікувати приїзду швидкої допомоги та поліції. 
На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були покази свідків, процесуальні документи, висновки судових експертів та речові докази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що у липні 2023 року він проходив службу у батальйоні поліції особливого призначення. В середині місяця, точної дати він не пам`ятає, біля 14 години, він отримав повідомлення про вбивство по АДРЕСА_3 , точно номер будинку він не пам`ятає, після чого він у складі патруля поліції, прибув на місце події. Вони зайшли в середину двора, піднялися на другий поверх, по сходах текла кров, перед квартирою, в дверях, лежала жінка, скрючена, двері були не зачинені. Побачили обвинуваченого, він стояв на кухні до них спиною і коли вже він повернувся, вони побачили на ньому сліди крові на одязі та на руках. Він стояв біля умивальника та мив руки, як він мив ніж він не бачив, але інші поліцейські зі складу патруля казали йому, що бачили як чоловік мив ножа. Чоловік багато чого казав, плакав, жалкував про те, що зробив, просив вбити його разом з жінкою. На думку свідка, чоловік був у стані алкогольного сп`яніння, це він зрозумів по запаху від нього і по його поведінці. Потім на місце події дуже швидко приїхала слідчо-оперативна група;
Свідок ОСОБА_16 в суді пояснила, до неї прийшла сусідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що мабуть чоловік, який проживає з її сусідкою зверху її вбив, там усе в крові, вона пішла на другий поверх та побачила у них в коридорі сидіть ОСОБА_18 ( ОСОБА_14 ), вона сиділа на стільці і як вона зрозуміла, була вже не жива. Чоловік сидів на колінах та його руки лежали в неї на колінах. Вона спустилась відразу вниз та почала викликати поліцію. Коли приїхала поліція, чоловіка виводили, він перебував у дуже п`яному стані. Дату подій вона не пам`ятає, але це сталося в обідній час, за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім показів свідків сторони обвинувачення, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_13 інкримінованого злочину, а саме:
- рапорт молодшого інспектора РР №2 батальону №2 УПО в Одеській області ОСОБА_19 від 14.07.2023 року про виявлення факту вбивства, яке відбулося за адресою: АДРЕСА_2 ;
- рапорт інспектора ГДБПОП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_20 про наслідки виїзду за викликом за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- протокол огляду місця події від 14.07.2023 року, який був проведений з 15 годин 30 хвилин до 16 години 45 хвилин, яким було зафіксовано: місце скоєння злочину і обстановка після злочину, а також виявлені сліди злочину, була оглянута квартира АДРЕСА_4 , труп громадянки. Під час огляду місця подіії вилучені речі, які мають значення для кримінального провадження, зокрема кухонні ножі;
- протокол слідчого експерименту від 31.08.2023 року та відеозапис слідчої дії, відповідно до яких слідчий, у присутності понятих, захисника, судового експерта, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення провів слідчий експеримент, під час якого підозрюваний ОСОБА_13 на місці скоєння злочину - в квартирі АДРЕСА_4 , показав, як та за яких обставин 14.07.2023 року відбувалися події;
- протокол огляду предмета від 26.07.2023 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий DVD-R диск, виданий на запит слідчого командиром БПОП ГУ НП в Одеської області, на якому містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які прибули за викликом за адресою: АДРЕСА_2 ,
- висновок судово-медичної експертизи №2035, згідно якого смерть ОСОБА_14 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з наявним у неї тілесним ушкодженням - одним колото-різаним сліпим пораненням ділянки нижньої третини передньої поверхні шиї зліва з ураженням шкіри, підлягаючих м`яких тканин, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, що супроводжувалося переважно зовнішньою кровотечею (швидкоплинною зовнішньою крововтратою). Безпосередньою причиною смерті з`явилася небезпечна для життя декомпенсована гостра крововтрата, поєднана з незворотною тотальною дисфункцією та недостатністю організму взагалі від відкритої гострої зовнішньої сполученої (артеріальної та венозної) кровотечі, яка є ускладненням вищевказаного колото-різаного сліпого поранення шиї зліва.
Згідно вимог п.п. 1-2) ч. 2 ст. 242 КПК України та п.п. 1.1., 4.8. та 4.9.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, вищевказане одне відкрите колото-різане сліпе поранення шиї з ушкодженням м`яких тканин, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, було небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і за цим критерієм (небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2., п. 2.1.3. «о», «п» та п. 4.6. «Правил ...», містить ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня;
- висновок експертного судово - токсикологічного дослідження (обстеження) крові віД трупа ОСОБА_14 №2960/2035, згідно якого при судово - токсикологічному дослідженні крові від трупа в крові виявлений етиловий сприт у концентрації 3,01 %.;
- висновок експертного медико - криміналістичного дослідження клаптя шкіри лівої половини шиї, вилученого від трупа ОСОБА_14 №307, відповідно до якого на клапті шкіри лівої половини шиї, вилученому від трупа ОСОБА_14 , виявлено колото-різану рану, утворену плоским колюче-ріжучим знаряддям, що має ширину зануреної частини клинка не більше 2.8 см., а також, ймовірно, виражений обушок з чітким правим ребром і ріжучу кромку (лезо). Сторонніх включень на клапті та в рані не виявлено;
- висновок судово - медичної експертизи ОСОБА_13 №1005 на підставі якого, у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна шиї, синці в ділянці грудини, в лівій підключичній ділянці та лівій задньо-бічній поверхні грудної клітки в проекції 10-11 міжребер?я, садна 1-го пальця лівої кисті, синець та садно лівого стегна. Вказані ушкодження могли утворитися як 13.07.2023 року так і 14.07.2023 року;
- висновок судово - психіатричного експерта №387, відповідно до якого ОСОБА_13 в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого йому діяння, на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або у іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_13 на період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, перебував у стані простого (непатологічного) алкогольного сп?яніння, в структурі якого не відмічалось якісно порушеної свідомості, будь-яких хвилювань психотичного рівня (марення, галюцинацій, суттєвих афективних порушень та таке інше), тому він був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_13 не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, або інший хворобливий стан психіки, тому здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом, правильно сприймати обставини, які мають значення по справі, та давати про них відповідні покази, приймати участь у судовому розгляді по справі та самостійно реалізувати своє право на захист. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння ОСОБА_13 №000921 від 14.07.2023 року, відповідно до якого обвинувачений на час подій, що розглядаються, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки сторонами не заперечувалося існування речових доказів, суд обмежив їх дослідження дослідженням відповідних постанов слідчого про визнання речей речовими доказами і протоколів огляду речових доказів.
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Крім вищеперелічених доказів, визнаних судом належними та допустимими, стороною обвинувачення були надані інші докази, а саме:
- висновок експертного судово -медичного дослідження №2035;
- висновок експертного судово - медичного дослідження №1738/2035; 
- висновки судово - медичних експертизи кухоних ножів (із позначкою №1) №310, (із позначкою №2) №312, (із позначкою №2) №313, (із позначкою №4) №311, (із позначкою №5) №314, (із позначкою №6) №315, (із позначкою №7) №309;
- висновок судово - медичної експертизи №1237;
- висновок судово - медичної експертизи №1369;
- висновок судово - медичної експертизи №1343;
- висновок судово - медичної експертизи №1368;
- висновок судово - медичної експертизи №1462;
- висновок судово - медичної експертизи №1438;
- висновок судово - медичної експертизи №1437;
- висновок судово - медичної експертизи №1345;
- висновок судово - медичної експертизи №1400;
- висновок судово - медичної експертизи №455;
- висновок судово - медичної експертизи №453;
- висновок судово - медичної експертизи №456;
- висновок судово - медичної експертизи №457;
- висновок судово - медичної експертизи №452;
- висновок судово - медичної експертизи №454;
- висновок судово - медичної експертизи №451;
- висновок судово - медичної експертизи №1450;
- висновок судово - медичної експертизи №1439;
- висновок судово - медичної експертизи №1456;
- висновок судово - медичної експертизи №1449;
- висновок судово - медичної експертизи №362;
- висновок судово - медичної експертизи №361.
Надаючи оцінку цим доказам сторони обвинувачення, суд визнає ці докази неналежними, в зв`язку із неможливістю їх використання для встановлення обставин, які мають значення для справи, оскільки фактичні дані, які встановлені висновками зазначених судових експертих, як окремо так і їх сукупності, не можуть ані підтверджувати, ані спростовувати обставини, які були предметом дослідження. 
Оцінюючи позицію обвинуваченого, який заперечував вчинення ним злочину при встановлених судом обставинах, суд визнає цю позицію неспроможною виходячи з наступного.
При встановленні мотивів вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, суд перш за все бере до уваги покази самого обвинуваченого, який в суді підтвердив наявність між ним та потерпілою раптово виниклого конфлікту, в ході якого потерпіла нанесла обвинуваченому удар в область шиї, що об`єктивно підтверджується висновком судово-медичного експерта. Суд вважає, що умисел на вбивство потерпілої не був викликаний будь-якими іншими обставинами чи подіями, рішення про вбивство потерпілої і його реалізація не носило тривалого характеру, а було обумовлено короткочасним емоційним станом обвинуваченого, що було викликано поведінкою потерпілої. Про те, що ОСОБА_13 діяв з прямим умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілої, крім наявності мотивів, може свідчити і те, що тілесне ушкодження, яке було заподіяно потерпілій, було спричинено ножем, тобто предметом, властивості якого оптимально можуть бути викорастані для спричинення колючих та різаних ушкоджень людині. 
Про обгрунтованість висновків суду про те, що дії обвинуваченого були спрямовані саме на позбалення життя потерпілої свідчить і те, що ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що його діями потерпілій спричинені тілесні ушкодження, які можуть бути небезпечними для життя, не намагався усунути можливі тяжки наслідки ані сам, ані за допомогою медичних працівників та одразу, покинув приміщення, де сталися події і перейшов до іншого. Проте, найголовнішим фактором, який свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства, на думку суду, є локалізація нанесеного ОСОБА_13 удару, проекція якого знаходилась у розтошуванні життево-важливого органу (шиї) та довжина раневого каналу, яка склала біля 20 см..
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_13 винуватим у заподіянні смерті ОСОБА_14 суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України. Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. 
Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_13 , як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків про те, що при встановлених судом обставинах, сприченення потерпілій тілесних ушкоджень, перелічених в описовій частині вироку іншими особами, крім обвинуваченого, виключається. Тобто, суд виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. 
Аналіз вищенаведених доказів у їх сукупності, дані про спосіб позбавлення життя потерпілої, наявність мотиву, дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений, при заподіянні смерті іншій особі діяв з прямим умислом. 
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган. 
Оцінюючи позицію ОСОБА_13 , який заперечував вчинення ним злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення ним більш тяжкого злочину. 
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні навмисного вбивства. Суд також не вбачає підстав для визнання доказів сторони захисту переважними над доказами сторони обвинувачення.
Вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене ОСОБА_13 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.
Судом були прийнятий до розгляду цивільний позов ОСОБА_21 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 61 820 шривень, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 000 гривень та про відшкодування судових витрат (сума не зазначена).
В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_21 зазначила, що внаслідок смерті її матері вона понесла витрати на її поховання. Докази витрат позивачем додані до цивільного позову.
Крім зазначеного, внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_13 позивачу була спричинена також моральна шкода. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними та психологичними стражданнями, які вона пережили у зв`язку з загибелю матері.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачами матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.
Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.
В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_21 доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.
Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача сум, затрачених позивачем ОСОБА_21 на поховання ОСОБА_14 , суд виходить з наявних у матеріалах провадження доказів (платіжних документів), які лише частково підтверджують факт сплати позивачем певних сум, пов`язаних з зазначеними нею витратами. 
З врахуванням того, що позивачем не надані до суду достатні докази, які підтверджують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_21 частково.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем ОСОБА_21 моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.
Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.
У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні ОСОБА_21 , яка є донькою ОСОБА_14 моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності. 
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_21 про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди задовольнити частково.
Оскільки позивачем не надано до суду будь-яких доказів про понесення нею судових витрат, не зазначена сума цих витрат, суд не убачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_21 в частині стягнення з обвинуваченого судових витрат.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_21 суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 45 745 гривень, суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень, у стягненні з ОСОБА_13 витрат на правничу допомогу відмовити.
При призначенні ОСОБА_13 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та підвищену ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та пов`язаним з посяганням на найвищу соціальну цінність, передбачену ст. 3 Конституції України, а саме життя людини.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, неможливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі. Саме покарання у виді позбавлення волі, на думку суду, буде відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. 
Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп. 2 п. 4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_13 строку його попереднього ув`язнення, суд виходить з положень ст. 72 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. 
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 8 років та 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 у період з 14.07.2023 року до дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_22 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_23 суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 45 745 гривень.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_22 до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_23 суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень. 
У стягненні з ОСОБА_12 витрат на правничу допомогу, -відмовити.
Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 21.07.2023 року, - скасувати.
Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «ZTE А 7020», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар», документи на ім`я ОСОБА_12 , а саме: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання, посвідчення водія НОМЕР_3 , картка платника податків, номер бланка картки НОМЕР_4 від 02.08.2019 року, свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , медична довідка, трудова книжка, одяг ОСОБА_13 - повернути власнику ОСОБА_24 ;
- DVD-RW диск з відеозаписом з нагрудних камер працівників БПОП ГУНП в Одеській області, - зберігати у матеріалах кримінального провадження;
- інші речові докази - знищити.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий ОСОБА_1