ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Дніпро Справа № 908/919/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Жолудєві А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань»

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Педорич С.І.) від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25

за позовом Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» (провул. Ялицевий буд.7 кв.80, м. Дніпро, 49047; ідентифікаційний код юридичної особи 37779608)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полетехніка” (вул. Космічна, буд. 121В, м. Запоріжжя, 69050; ідентифікаційний код юридичної особи 34217047)
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 р. Приватне підприємство «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полетехніка” про стягнення заборгованості в розмірі 3 135 464,26 грн, інфляційних витрат в розмірі 1 084 031,69 грн, 3 % річних в розмірі 203 901,90 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полетехніка” про стягнення заборгованості за договором у розмірі 3 135 464,26 грн (три мільйони сто тридцять п`ять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 26 копійок, інфляційних витрат в розмірі 1 084 031,69 грн (один мільйон вісімдесят чотири тисячі тридцять одну) гривні 69 копійок, 3 % річних в розмірі 203 901,90 грн (двісті три тисячі дев`ятсот одна) гривня 90 копійок; витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне підприємство «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань», в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку поданим доказам, застосовано висновки, які не мають відношення до спірного договору. Вважає, що місцевий господарський суд, відмовляючи у стягненні на користь позивача передоплати за непоставлений товар до моменту розірвання договору, взагалі не надав оцінки, яким чином відповідач повинен повернути ці гроші, за яких умов, та лише констатував неможливість вимагати повернути передоплату.
На переконання апелянта, у випадку, коли підприємством-покупцем було здійснено попередню оплату за товар, але в зазначений в договором строк товар не було поставлено, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк. Вважає, що передоплата за договором підлягає поверненню, якщо зобов`язання не виконане, не важливо з чиєї провини. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування збитків, інфляційних витрат та 3 % річних, а також витрат на правничу допомогу.
Апелянт зазначає, що договором встановлено, яким чином дія договору закінчується та ця вимога в повному обсязі виконана позивачем шляхом направлення листа до відповідача в грудні 2024 року. Отже, на думку позивача, у зв`язку з закінченням дії договору відповідач має повернути отриману від позивача суму попередньої оплати за товар, а також сплатити інфляційні витрати та 3 % річних.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.02.2026 р.
Товариством з обмеженою відповідальністю “Полетехніка” подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25 – без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б доводили припинення договору. Вважає, що надсилання відповідачу листа про небажання продовження дії договору саме по собі не свідчить про припинення договору, оскільки умовами договору не передбачено, що зміна або розірвання договору може бути здійснене в односторонньому порядку. Відхиляє доводи скаржника про припинення зобов`язань за договором внаслідок відмови відповідача від поставки товару як безпідставні, оскільки позивачем не виконано умови договору та специфікацій, яке полягає в несплаті чергових платежів відповідно до специфікації, а отже, відповідач вважає, що його обов`язок з поставки товару не настав.
Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку своїх представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Від представника апелянта засобами електронного зв`язку (з КЕП) до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що мотивоване неможливістю взяти участь у судовому засіданні, щодо якого судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Своєю чергою, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Отже згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.
Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін цього спору, в яких останні висловили свою позицію щодо оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а позивач не був позбавлений права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, встановлених ГПК України, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача, одночасно відмовляючи у задоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024 у справі № 908/1878/24 у задоволенні первісного позову ПП «СВФ «Агро-Лугань» до ТОВ «Полетехніка» відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань», ідентифікаційний код юридичної особи 37779608 (пров. Ялицевий, буд. 7, кв. 80, м. Дніпро, 49047) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полетехніка», ідентифікаційний код юридичної особи 34217047 (вул. Космічна, буд. 121В, м. Запоріжжя, 69050) 250 129 (двісті п`ятдесят тисяч сто двадцять дев`ять) грн 51 коп. штрафу та 30 015 (тридцять тисяч п`ятнадцять) грн 54 коп. судового збору.
Під час розгляду справи № 908/1878/24 судом були встановлені наступні обставини:
« 20 липня 2021 року між ПП «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» (Сторона-2, покупець) та ТОВ “Полетехніка” (Сторона-1, постачальник) було укладено договір № ТКТ-154/2021 (далі договір), відповідно до умов якого, ним регулюються відносини сторін з поставки сільськогосподарської техніки, насіння для сівби, засобів захисту рослин (далі – Товар) та відносини сторін із зберігання Товару. Найменування, ціна (вартість), кількість, строки, порядок оплати та поставки Товару, розмір товарного кредиту, строк та місце зберігання Товару визначаються сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. договору вартість договору – становить загальна вартість поставленого Товару. В специфікаціях до договору ціна Товару та розміри платежів визначаються в гривні, з зазначенням еквіваленту в іноземній валюті Євро (EUR) /Долар США (USD), відповідно курсу, Міжбанку на першу дату, що передує дню підписання специфікації. Вартість тари (упаковки) входить до вартості Товару та окремо не сплачується.
Порядок оплати врегульований розділом 3 договору, так Сторона-2 оплачує Товар на підставі рахунку Сторони-1, перерахуванням грошових коштів в гривні на поточний рахунок Сторони-1 у строк та в порядку зазначеному в специфікації. Платіж є здійсненим з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-1. Розрахунки можуть здійснюватись в інший спосіб визначений специфікацією. Якщо оплата буде здійснена без рахунку фактури, Сторона-1 самостійно здійснює зарахування отриманих грошових коштів.
Товар, поставлений з відстроченням платежу, вважається таким, що продається в кредит відповідно до ст. 694 ЦКУ, а саме з нарахуванням процентів на несплачену частину вартості товару (з урахуванням збільшення вартості відповідно до п. 3.2. Договору) (надалі - «Товарний кредит»). Розмір процентів за користування товарним кредитом, та період сплати визначаються в специфікації.
Сторона-1 має право в будь-який період нарахувати такі проценти та виставити рахунок на їх оплату. Акт виконаних робіт направляється Стороною-1 Стороні-2 після сплати нарахованих процентів. З метою забезпечення бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій Сторони зобов`язані підписувати акти: зміни вартості Товару на суму курсових різниць (згідно п.п.3.2. Договору), виконаних робіт (поданих послуг), звірки (надалі - акт звірки). За відсутності письмових заперечень Сторони-2 на акт після 7-ми днів з дати його направлення Стороною-1 відповідний акт вважається підписаним (пункти 3.1., 3.3., 3.4. договору в редакції додаткової угоди від 23.11.21).
Згідно з п. 8.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 23.11.21) він набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.23, але в будь-якому разі до повного виконання Договору. Якщо жодна із Сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не повідомить іншу Сторону при припинення Договору, його дія продовжується на кожен наступний рік….
…Пунктом 3.2. договору (в редакції додаткової угоди від 23.11.21) передбачено, що розмір відповідного платежу в гривні на дату оплати визначається шляхом множення еквіваленту ціни товару на курс Міжбанку (курс продажу Долару США/Євро за гривні з сайту www.udinform.com в колонці - курс гривні під словом ASK з колонки «Мах за період») що встановлений на першу доступну дату до дати сплати (при здійсненні розрахунків за засоби захисту рослин, добрива та насіння для сівби курс Міжбанку застосовується тільки тоді коли на день оплати він є більшим курсу, що зазначений в специфікації на Товар, в інших випадках застосовується курс передбачений в специфікації). При цьому курс Євро, може бути встановлено Стороною-1 шляхом множення курсу продажу Долару США, визначеного згідно абз. 1 даного пункту, на курс продажу Євро за Долари США, з сайту http://www.udinform.com/ розділ «МЕЖБАНК» вікно «Международный рынок Forex» (береться максимальний курс котирувань євро за долари США згідно даних графіку під словом ASK станом до 10 години 30 хвилин включно, на дату здійснення платежу)….
Спірні правовідносини сторін стосуються наступних умов договору, зафіксованих у специфікаціях № 003 від 23.11.2021 та № 004 від 02.12.2021.
Специфікація 003 від 23.11.2021, товар трактор NEW HOLLAND модель Т6080, вартість 2 053 577,16 грн/68 083,33 Євро, та дисплей Trimble GFX-750 з Precision-IQ, вартість 338 903,07 грн/11 235,83 Євро.
Порядок оплати:
1-й платіж 99 910,02 грн/3 312,37 Євро у строк до 26.11.2021;
2-й платіж 474 285,23 грн/15 724,23 Євро у строк до 15.02.2022;
3-й платіж 2 296 781,02 грн/76 146,40 Євро у строк до 20.02.2022.
Строк поставки: протягом 10 робочих днів з дати отримання Стороною-1 100 % вартості товару, але не раніше 04 березня 2022 року та за умови своєчасної оплати платежів, передбачених п. 2 цієї специфікації.
Таким чином, сторони погодили виникнення обов`язку щодо поставки товару протягом 10 робочих днів з дати отримання Стороною-1 100 % вартості товару, але не раніше 04.03.22.
ПП «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» з метою виконання зобов`язання по оплаті товару здійснено наступні платежі за специфікацією 003:
29.11.2021 100 000,00 грн/3 262,44 Євро;
09.12.2021 192 621,06 грн/6 255,86 Євро;
20.01.2022 307 109,85 грн/9 519,16 Євро.
Загальний розмір здійсненої оплати становить еквівалент 19 037,91 Євро, що становить 20 % від загальної вартості товару.
Первісним позивачем не було здійснено 3-го платежу в розмірі, що еквівалентно 76 146,40 Євро та в строк до 20.02.2022.
Специфікація 004 від 02.12.2021, товар - обприскувач самохідний NEW HOLLAND Defensor 3500 HC, вартість 6 380 500,00 грн/233 333,33 дол. США.
Порядок оплати:
1-й платіж 100 301,46 грн/3 668 дол. США у строк до 03.12.2021;
2- й платіж 399 674,52 грн/14 616,0 дол. США у строк до 09.12.2021;
3-й платіж 1 031 344,02 грн/37 716,00 дол. США у строк до 15.02.2022;
4-й платіж - 6 125 280,00 грн/224 000,0 дол. США у строк до 20.04.2022.
Строк поставки: протягом 10 робочих днів з дати отримання Стороною-1 100% вартості товару, але не раніше 04 травня 2022 року та за умови своєчасної оплати платежів, передбачених п. 2 цієї специфікації.
Первісним позивачем з метою виконання зобов`язання по оплаті товару здійснено наступні платежі:
03.12.2021 100 000,00 грн. / 3 654,97 дол. США
09.12.2021 663 888,97 грн. / 24 345,03 дол. США
20.01.2022 794 920,00 грн. / 27 940,95 дол. США
Загальний розмір здійсненої оплати становить еквівалент 55 940,95 дол. США, що складає 19,98 % від загальної вартості товару.
Первісним позивачем не було в повному обсязі сплачено 3-й платіж, а 4-й взагалі не було здійснено».
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З приводу суми здійснених платежів спір між сторонами відсутній.
За доводами позивача ПП «СВФ «Агро-Лугань» листом від 29.11.2024 повідомило ТОВ «Полетехніка» про небажання продовжувати дію договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 на наступні періоди та припинення його дії в строк, передбачений умовами договору – тобто з 31.12.2024, у зв`язку з істотною зміною умов договору, яка полягає у збільшенні вартості товару щонайменше на 48 % (а.с. 157-158).
Відповідач (ТОВ «Полетехніка») заперечує факт припинення дії договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021, як і не підтверджує факт отримання листа ПП «СВФ «Агро-Лугань» від 29.11.2024 з повідомленням про припинення дії договору.
Відповідач в усних поясненнях зазначив про численну переписку між сторонами, яка з боку позивача велася без зазначення дат та вихідних номерів поштової кореспонденції, в результаті чого неможливо ідентифікувати, коли та які листи з боку позивача, направлялися на адресу відповідача, та на які листи позивача надавалися відповіді відповідачем.
При цьому, 06.12.2024 ТОВ «Полетехніка» листом вих. № 02/3-110 повідомило позивача (ПП «СВФ «Агро-Лугань»), що розглянуло звернення без вихідного номеру та без дати його складання (згідно штемпеля поштового відділення поштове відправлення з трек-номером 0405300016030 відправлене 29.11.2024), яке отримане ТОВ «Полетехніка» 03.12.2024.
Факт направлення та отримання вказаного листа не заперечується сторонами. В тексті листа зокрема зазначено:
«..Враховуючи, що повного виконання договору не відбулося, відповідно дія Договору не може бути припинена.
Таким чином, Ваше повідомлення про припинення дії договору на підставі п. 8.1. є безпідставним і не може бути застосовано в даному випадку, оскільки зобов`язання Сторін за Договором не виконані в повному обсязі…» (а.с. 155).
Також 06.12.2024 ТОВ «Полетехніка» листом вих. № 02/3-109 повідомило позивача (ПП «СВФ «Агро-Лугань»), що розглянуло звернення без вихідного номеру та без дати його складання (згідно штемпеля поштового відділення поштове відправлення з трек-номером 0405300073883 відправлене 26.11.2024), яке отримане ТОВ «Полетехніка» 03.12.2024.
Факт направлення та отримання вказаного листа не заперечується сторонами. В тексті листа зокрема зазначено:
«…Що стосується пропозиції розірвати договір та повернути на рахунок ПП «СВФ «Агро-Лугань» суму в розмірі, яка еквівалентна 74 947,0 Євро…
…Оскільки, договір є діючим то і підстави для повернення суми, яка еквівалентна 74 947,0 Євро відсутні…
…Додатково повідомляємо, що вартість Товару, яка зазначена в Специфікаціях до договору змінилась, щонайменше на 48 %, що є цілком очевидним за три роки дії договору, умови якого порушуються саме вами… (а.с. 155 зворотна сторона).
15.02.2025 адвокат Гайдай О.М., в інтересах ПП «СВФ «Агро-Лугань» звернулася до ТОВ «Полетехніка» з «Вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок не поставки сільськогосподарської техніки по договору та повернення передоплати за договором» в якій вимагала повернути ПП «СВФ «Агро-Лугань» суму передоплати у розмірі 74 947 Євро за курсом Національного банку України.
Листом від 26.02.2025 вих. № 02/3-14 ТОВ «Полетехніка» надало відповідь на вказану вимогу, в якій зазначило, що не має змоги надати стосовно клієнта ПП «СВФ «Агро-Лугань» інформацію, так як вона є конфіденційною.
На момент подання позовної заяви відповідач суму передплати за специфікаціями № 003 від 23.11.2021 та № 004 від 02.12.2021 до договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 не повернув. Докази зворотного у справі відсутні.
Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.
Також судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2025 року Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «ПРАВОВА ЛІГА» у справі № 3/2025 повністю задоволені позовні вимоги ТОВ «Полетехніка» до ПП «СВФ «Агро-Лугань» про стягнення 1 486 989,34 грн (пеня та 3 % річних) за порушення умов договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 та специфікацій до нього. В задоволенні зустрічного позову ПП «СВФ «Агро-Лугань» до ТОВ «Полетехніка» про визнання недійсним пункту 7.2. договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновків, що зобов`язання сторін, передбачені спірним договором, зокрема здійснити оплату за договором та поставити товар, не були припинені.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 підписаний уповноваженими особами сторін та скріплено печатками.
Договір у встановленому порядку не оспорений; не визнаний недійсним.
Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, договір № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 є змішаним та містить в собі елементи договору поставки та договору зберігання.
Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Статтею 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору:
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом;
договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом;
істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Положеннями ст. 653 ЦК України передбачені правові наслідки зміни або розірвання договору:
у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо;
у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються;
у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили;
сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом;
якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Тобто одним із наслідків розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, що виникли у сторін такого договору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 та ст. 509 ЦК України.
Згідно з п. 8.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 23.11.21) він набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.23, але в будь-якому разі до повного виконання Договору. Якщо жодна із Сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не повідомить іншу Сторону при припинення Договору, його дія продовжується на кожен наступний рік.
Виходячи зі змісту пункту 8.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 23.11.21) суд першої інстанції виснував, що сторони в договорі передбачили право на одностороннє припинення строку дії договору, що не є тотожним односторонньому розірванню договору.
Позивач в обґрунтування припинення дії договору посилається на лист без номера та дати, відправлений на адресу відповідача 29.11.2024, в якому повідомлено ТОВ «Полетехніка» про небажання продовжувати дію договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 на наступні періоди та припинення його дії в строк, передбачений умовами договору (а.с. 157). За доводами позивача, вказаний лист був відправлений рекомендованим поштовим відправленням з трек-номером 0405300016030 (без опису вкладення) (а.с. 158).
Відповідач (ТОВ «Полетехніка») не підтверджує факт отримання листа ПП «СВФ «Агро-Лугань» від 29.11.2024 з повідомленням про припинення дії договору.
При цьому, відповідач (ТОВ «Полетехніка») у листах від 06.12.2024 вих. № 02/3-110 та від 06.12.2024 вих. № 02/3-109 (а.с. 155), направлених на адресу позивача (ПП «СВФ «Агро-Лугань»), посилається на повідомлення позивача про припинення дії договору (а.с. 155).
З урахуванням стандарту доказування «вірогідність доказів», суд першої інстанції зауважив, що докази на підтвердження обставини направлення позивачем та отримання відповідачем повідомлення позивача про припинення дії договору 29.11.2024 є більш вірогідними, ніж докази на її спростування, а тому визнав таку обставину доведеною, з чим погоджується і судова колегія.
Отже, з огляду на фактичні обставини справи, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк дії договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 закінчився 31.12.2024.
Водночас при визначенні наслідків припинення строку дії договору судом першої інстанції врахована правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.
Так, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи спір про повернення попередньої оплати за договором підряду у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, зазначила: « 6.4. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.
6.5. З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи скаржника про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами Договору є неможливим виконання відповідачем робіт за цим Договором та їх прийняття позивачем».
Отже, якщо позивач в односторонньому порядку не відмовлявся від договору або договір не був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним.
З урахуванням вказаної правової позиції суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, виснував, що зобов`язання сторін, передбачені спірним Договором, зокрема здійснити оплату за договором та поставити товар, не були припинені.
Заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором, строк дії якого закінчився, позивач плутає наслідки, які наступають у разі закінчення строку дії договору, з наслідками, які передбачені ст. 653 ЦК України і наступають у разі розірвання договору (за рішенням суду чи в односторонньому порядку, якщо таке право передбачено умовами укладеного договору).
За змістом ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, або договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін за наявності для цього підстав.
Частинами 1-3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до частин 4, 5 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Однак доказів розірвання договору за згодою сторін чи в односторонньому порядку або за рішенням суду матеріали справи не містять. Позовна вимога про розірвання договору не заявлялася позивачем і у провадженні у цій справі.
Як вже було зазначено вище, на підставі надісланого позивачем повідомлення від 29.11.2024 строк дії договору № ТКТ-154/2021 від 20.07.2021 закінчився 31.12.2024. Однак закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом.
За таких обставин, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що доводи позивача щодо стягнення заборгованості за договором базуються на довільному трактуванні правових норм та не підтверджені матеріалами справи, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних є похідним від основної вимоги про стягнення заборгованості, а тому задоволенню також не підлягають.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у цій справі відсутні. 
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 79 621,16 грн слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі № 908/919/25 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Приватне підприємство «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро-Лугань».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 02.03.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов