САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/885/26 
Провадження №2/726/371/26 
Категорія 40 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Асташева С. А.,
секретаря судових засідань Сківернічук А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
з участю учасників судового провадження:
представниці позивача Калмикової С.С.,

У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач АТ «Держаний ощадний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у якому просить суд стягнути із відповідача на користь позивача борг за договором про споживчий кредит № 359866669902 від 17.04.2025 у сумі 128 085,70 грн, а саме: заборгованість по кредиту – 115 253,00 грн, сума прострочених процентів – 9879,58 грн та пеня – 2 953,12 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 09.04.2025 сторони уклали договір про споживчий кредит № 359999808502 та позивач виконав свої зобов`язання за цим договором і надав позичальнику ОСОБА_1 кошти у сумі 126 300,00 грн. Вказує, що сторони домовилися про порядок повернення кредиту рівними частинами в сумі 2 105,00 грн, а також визначили дати повернення у графіку платежів. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості (погашав кредит не в повному обсязі) у нього станом на 03.03.2026 наявна прострочена заборгованість у сумі 128 085,70 грн, яку просить сягнути у судовому порядку
Також просить стягнути із відповідача витрати зі сплати судового збору.
Від відповідача ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Позов Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу 05.03.2026 надійшов до Садгірського районного суду м. Чернівці засобами поштового зв`язку та згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А.
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 09.02.2026, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 24.03.2026.
У зв`язку із неявкою відповідача та надання можливості йому подати відзив у справі судове засідання у справі відкладено на 06.04.2026 та 20.04.2026.
Представниця позивача АТ «Держаний ощадний банк України» Калмикова С.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що немає підстав для зменшення суми заборгованості чи реструктуризації. Також просила врахувати, що відповідач не надав доказів безпосередньої участі у захисті країни, не долучив довідки форми5 та форми 6.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Скерував на електронну пошту суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, оскільки наразі проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Долучив копію військового квитка та просив врахувати, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина. Вказує і про те, що просив банк у телефонному режимі надати розтермінування кредиту, провести ого реструктиризацію, однак йому відмовляли.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.
Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.
Суд заслухав думку представниці позивача, дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, надав їм відповідну оцінку, а тому доходить таких висновків.
Фактичні обставини встановлені судом.
Суд встановив, що 09.04.2025 між АТ «Держаний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 359999808502 відповідно до умов якого банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 126 300,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 09.04.2030, якщо інший строк або термін не буде встановлено згідно умовами цього Договору.
У п. 2.4.1.1 Договору передбачено, що за користуванням Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 (п`ятдесят шість) процентів річних з дати отримання кредитних коштів до 09.04.2030 включно, якщо інший процентної ставки не буде встановлено відповідно до умов п. 2.4.1.2.
Згідно із вимогами п. 2.4.1.2 Договору передбачено 21% річних. У випадку виконання Позичальником умов визначених цьому пункті Договору, розмір процентів, що визначений у п. 2.4.1.1 автоматично встановлюється в розмірі, визначеному в п.п. 2.4.1.2 цього Договору починаючи з 31 календарного дня з дати укладення договору та діє до 09.04.2030 включно.
Встановлення розміру процентів відповідно до пункту 2.4.1.2 цього Договору відбувається з 31 (тридцять першого) календарного дня з дати укладення цього договору при одночасному дотриманні відповідних умов (передбачених у договорі).
Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти нараховуються Банком помісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного Договором. У випадку настання терміну повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин передбачених пп. 3.11.2.1, та 3.11.22 цього Договору, нарахування процентів по Кредиту припиняється наступного дня після настання такого терміну.
Пунктом 3.1.1 Договору передбачено, що Банк надає Кредит протягом одного Банківського дня з моменту виконання Позичальником всіх та кожної з наведених у цьому пункті Умов надання Кредиту.
У п. 3.2.1 Договору передбачено, що Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування/здійсненням договірного списання/дебетового переказу коштів на поточний рахунок Позичальника.
Згідно з вимогами п. 3.3.2 Договору повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного Договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення Кредиту, встановленого згідно з цим Договором.
Відповідно до п. 3.3.3. Договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 2105,00 грн, та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 29 числа місяця наступного за звітним, починаючи з травня 2025 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів/дебетових переказів, надане йому згідно з умовами цього Договору списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим договором.
Відповідно до графіку платежу відповідач повинен був погасити кредит до 29.09.2025 - 7801,99 грн, 29.10.2025 - 7524,25 грн, 29.11.2025 - 7601,76 грн, 29.12.2025 - 7330,48 грн та 29.01.2026 - 7401,53 грн.
Згідно з положеннями п. 8.3. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу.
У п. 13 Договору містяться підписи сторін, які засвідчують досягнення згоди щодо його умов та розуміння предмету і змісту Договору.
Позивач свої зобов`язання щодо надання кредиту позичальнику ОСОБА_1 в сумі 126 300,00 грн. виконав, що підтверджується даними долученої платіжної інструкції №?3599998085 від 09 квітня 2025 року про перерахунок вказаних коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку.
Із матеріалів справи вбачається, що зобов`язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконав, що підтверджується даними розрахунку заборгованості.
Керуючись п. 3.11.1, 3.11.2, 3.12.1 Кредитного договору враховуючи, що згідно з даних виписок з кредитного рахунку позичальника встановлено, що у зв`язку із простроченням заборгованості понад 88 день, сума боргу була перенесена на прострочку 28.01.2026 та з зазначеним терміном настали відкладальні обставини та змінено термін остаточного повернення кредиту. Відповідно до вищезазначених умов Кредитного договору із зазначеної дати в позичальника виник обов`язок повного погашення кредитної заборгованості, щодо сплати всієї заборгованості по кредиту, сплати процентів та інших платежів згідно з кредитним договором, а в АТ «Ощадбанк» виникло право вимагати повернення відповідної суми заборгованості, в тому числі й в судовому порядку.
04.02.2026 відповідачу було направлено повідомлення №?55/5.7-02/15203/2026 щодо наявності заборгованості та необхідності погасити заборгованість. 
Доказів добровільної оплати заборгованості до суду не надано.
Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, станом на 20.02.2026, позичальник ОСОБА_1 , має заборгованість – 128 085,70 грн, яка складається з: 
-заборгованості за основним боргом (кредитом) – 115 253,00 грн, 
-процентів за користування кредитом – 9879,58 грн,
-пені – 2 953,12 грн.
Також позивач долучає банківські виписки з рахунків відповідача на підтвердження руху коштів. Крім того вони підтверджують здійснені операції та факт користування кредитними коштами.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Вирішуючи заявлені вимоги, згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Згідно із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц, яку суд застосовує відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, саме позивач повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором.
Суд встановив, що між сторонами 09 квітня 2025 року був укладений Договір про споживчий кредит № 359999808502 у якому позивач та відповідач досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначили: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
Відповідно до долучених позивачем доказів, АТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахував обумовлені кредитним договором кошти, а також підтвердив наявність заборгованості за кредитним договором первинними документами, оформленими відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем, що становить 128 085,70 грн, яка складається з: 
-заборгованості за основним боргом (кредитом) – 115 253,00 грн, 
-процентів за користування кредитом – 9879,58 грн,
-пені – 2 953,12 грн.
Як встановлено із вищевказаного розрахунку, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на виконання зобов`язання за договором. Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором про що вказано у розрахунку заборгованості, а тому сплачуючи кредит, ОСОБА_1 додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Однак відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
При визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Суд не зобов`язаний брати до уваги наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості та може не погодитися із ним та навести свій розрахунок, виконуючи обов`язок щодо визначення належної до стягнення суми заборгованості.
До вказаних правовідносин суд вважає, що мають бути застосовані положення передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.
Відповідно правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19 зазначено, що у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01 лютого 2019 року №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Суд встановив із долученої відповідачем ОСОБА_1 копії військового квитка серії НОМЕР_2 що ОСОБА_1 у період укладення кредитного договору був військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та пізніше у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, щодо ОСОБА_1 , як військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому позивач не повинен був нараховувати штрафні санкції, пеню та проценти за користування кредитом на весь час його призову, а у випадку коли така інформація стала відома пізніше – здійснити відповідний перерахунок.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку/ фінансової установи щодо наявності в особи спеціального статусу.
Як вказано у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором, суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
За встановлених судом обставин, з урахуванням наданих відповідачем доказів щодо статусу військовослужбовця та поширення на нього пільг, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд доходить висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом, штрафних санкцій/пені та інших похідних платежів за спірним договором є неправомірним.
Також суд вважає неправомірним стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 2 953,12 грн з огляду і на те, що, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. 
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом та пені у спірний період.
Також суд вважає, що сплачені відповідачем відсотки в сумі 13 933,66 підлягають зарахуванню на погашення основної заборгованості за кредитом (тіла кредиту).
Висновки суду.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу підлягають до часткового задоволення, а з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 359999808502 від 09 квітня 2025 року у розмірі 101 319,34 грн, тобто за виключенням процентів за користування кредитом – 9879,58 грн, пені 2 953,12 грн у стягненні яких суд відмовляє та з урахуванням сплачених коштів на погашення відсотків 13 933,66 грн.
Розподіл судових витрат у справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 328 гривень 00 копійок (платіжна інструкція від 27.02.2026).
Оскільки позов задоволено частково на 79,10 % (101 319,34 х 100 / 128 085,70), тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2632,45 грн (3 328 х 79,10 %).
На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Чернівецьке облуправління АТ «Ощадбанк», на рахунок НОМЕР_5 у філії – Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307, борг за Договором про споживчий кредит № 359999808502 від 09 квітня 2025 року у розмірі 101 319 (сто одна тисяча триста дев`ятнадцять) гривень 34 копійки, що становить заборгованість за основним боргом (кредитом).
Відмовити в іншій частині позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Чернівецьке облуправління АТ «Ощадбанк», витрати на оплату судового збору в розмірі 2 632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) гривні 45 копійок.
Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії – Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ: 09351600, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 244 м. Чернівці Чернівецька область.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя 	С. А. Асташев