Справа № 455/732/25
Провадження № 2/455/207/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

17 березня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді Кушніра А.В., 
секретар судового засідання Борковська Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - адвокат Тараненко А.І. звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №518125537 від 29.10.2021 в розмірі 29692,80 гривень, а також судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №518125537 на суму 29692,80 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Перед укладенням Кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8MW77. Враховуючи вищевикладене, відразу після вчинених дій Відповідача, 29.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 8000 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних Доручень.
Також зазначає, що 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу №28/1118-01 підписали Реєстр прав вимоги №163 від 07.12.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17057,60 грн. Крім того, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №27/0524-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу №27/0524-01 підписали Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29692,80 грн. Крім того, 06.03.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу №060325-У від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29692,80 грн.
Стверджує, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 29692,80 грн, яка складається з: 8000,00 грн - заборгованість по кредиту; 21692,80 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року справа передана для розгляду судді Кушніру А.В.
Ухвалою судді від 16.05.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК»: інформацію про те, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка №№ НОМЕР_1 ; інформацію про переказ коштів із транзитних рахунків - дебет рах. № НОМЕР_2 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 , за період 29.10.2021 - 03.11.2021 у сумі 8000 грн.; інформацію про те чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_1 ; виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 29.10.2021 - 03.11.2021.
01.07.2025 від відповідачки ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечує проти позову, покликаючись на таке. Зокрема вказує, що кредитного договору №518125537 від 29.10.2021 року вона не укладала, грошові кошти на банківську картку не отримувала, кредитні кошти були отримані шахрайським методом на її ім`я в сумі 8000 грн. невідомими особами шляхом злому її порталу «ДІЯ». Зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2021 року по справі № 711/11121/18, суд зробив висновок про необхідність встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд також дійшов висновку, що у зв`язку з неправомірним, без волевиявлення позивача, збільшенням кредитного ліміту, переказом грошових коштів на іншу картку через IVR-меню та зняттям готівки в банкоматах суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги про зобов`язання банку припинити нарахування відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій), та відновити залишок коштів на картковому рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням спірних фінансових операцій. Також посилається на постанову Верховного суду від 26 липня 2023 року у справі №759/23568/20 де зазначено, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Стверджує, що вона доклала всіх розумних зусиль, повідомивши компетентні органи про шахрайські дії, які полягали у взятті на її ім`я грошових коштів, тому вважає, що суд в цій ситуації не може покласти на неї тягар доведення своєї невинуватості. З огляду на наведене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
07.07.2025 від представника позивача - ОСОБА_2 надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відзиві відповідачка не спростовує належності їй номера телефону який вказаний у заявці на отримання кредиту та не спростовує факт надсилання на вказаний номер одноразового електронного ідентифікатора, який являється електронним підписом для підписання кредитного договору. Також зазначає, що наразі відповідачкою не надано до суду спростування щодо методу укладання кредитного договору, перерахунку коштів, тому кредитний договір №518125537 від 29.10.2021р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є чинним. Даний факт свідчить про те, що відповідачка погодилась з усіма умовами кредитного договору, а тому взявши на себе зобов`язання повинна їх виконувати. Також зазначає, що щодо звернення Відповідачки про вчинення кримінального правопорушення немає остаточного вироку суду, до того ж навіть не відкрито судове провадження. У зв`язку з цим, Відповідач мав би самостійно довести, що це дійсно не він був контрагентом в даному кредитному договорі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на таке.
Судом встановлено, що згідно даних Договору кредитної лінії №518125537 від 29.10.2021 (а.с.27-32), такий був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (відповідачем у справі). Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8MW77.
Відповідно до п.1.1 Договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за якими від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №518125537 від 29.10.2021 року у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №163 від 07.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 загальна заборгованість відповідача становить 17057,60 грн, з них: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить - 8000 грн.; заборгованість по відсоткам становить - 9057,60 грн.
27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №27/0524-01 за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №518125537 від 29.10.2021 року у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до Договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 загальна заборгованість відповідача становить 29692,80 грн, з них: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить - 8000 грн.; заборгованість по відсоткам становить - 21692,80 грн.
06.03.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №060325-У, за яким від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №518125537 від 29.10.2021 року у розмірі зазначеному у Реєстрі боржників.
Згідно витягу з Реєстру боржників від 06.03.2025 до Договору факторингу №060325-У від 06.03.2025, сума боргу відповідача становить 29692,80 грн, з них: прострочене тіло становить - 8000 грн.; прострочені відсотки становлять 21692,80 грн.
Судом також встановлено, що 09.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області з заявою (а.с.176), посилаючись на те, що на її мобільний номер телефону почали надходити повідомлення про наявність заборгованості за кредитом у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 8000 грн., дані про кредит вона не отримувала, та кошти на банківську картку їй не надходили.
Листом - повідомленням №12378/52/01 від 19.11.2021 року (а.с.174) Дрогобицький РВП ГУ НП у Львівській області, повідомив ОСОБА_1 , що письмове звернення з яким вона звернулась до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області під ІТС ІПНП № 12378 від 09.11.2021р. і розглянуто. У даних матеріалах відсутні ознаки кримінального правопорушення, вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються виключно у судовому порядку, а тому матеріали скеровуються в архів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані наступними нормами права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У відповідності до частини першої статті 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
У статті 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з пунктами 1.4, 1.27 статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу (пункт 1.4 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (абзац 3 пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Відповідно до пункту 14.2 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним, зокрема, у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.
Відповідно до частин п`ятої-сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 та інших.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
Також у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зазначено, що «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зазначено, що сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У цій справі, заперечуючи проти задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачка вказує, що кредитного договору №518125537 від 29.10.2021 року вона не укладала, грошові кошти на банківську картку не отримувала, кредитні кошти були отримані шахрайським методом на її ім`я в сумі 8000 грн. невідомими особами.
В матеріалах справи міститься платіжне доручення №619473ff-0e78-499f-82e1-20d66a7df4bb від 29.10.2021 року (а.с.67), згідно якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на підставі договору №518125537 від 29.10.2021 року перерахувало на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 8000 гривень.
В той же час, на виконання ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.05.2025 року в порядку витребування доказів АТ «ТАСКОМБАНК» надало наступну інформацію: 1) в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 20.05.2025 відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), відповідно, зазначена в резолютивній частині ухвали банківська платіжна картка № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не видавалась; 2) рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 20.05.2025 не відкривався, за єдиним ідентифікатором НБУ рахунок належить АТ «СЕНС БАНК». АТ «ТАСКОМБАНК» не може підтвердити перерахування грошових коштів з вищевказаного рахунку на банківську картку № НОМЕР_1 протягом запитуваного періоду; 3) в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про фінансовий номер телефону ОСОБА_1 , оскільки зазначена фізична особа не є та не була клієнтом банку.
В ході розгляду справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, укладення кредитного договору, чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.
При цьому суд враховує, що у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Також суд виходить із того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах. 
Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_1 09.11.2021 звернулася до правоохоронних органів за фактом взяття на її ім`я кредиту в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом шахрайських дій. 
При цьому, як зазначалось вище, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи, положення закону та висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, беручи до уваги те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю, свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а відповідач звернулася до правоохоронних органів за фактом взяття на її ім`я кредиту шляхом шахрайських дій, суд приходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за ним.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 274, 265, 268, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, 4А, офіс 10, ЄДРПОУ: 43541163;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 23.03.2026.

Суддя А.В.Кушнір