СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/3652/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.,
за участю секретаря судового засідання: Євтушенка Є.В.,
за участю представників сторін:
від позивача (апелянта): Скрипніков О.В., довіреність №Др-43-0126 від 30.01.2026;
від відповідача: Пономаренко М.А., довіреність №11 від 08.01.2026, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (вх. №493 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 (повний текст складено 10.02.2025) у справі № 922/3652/24 (суддя Кухар Н.М.),
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків, 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків, 
про стягнення 1375254,50грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі – АТ "Харківгаз") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості в сумі 1273808,57грн, 3% річних - 31199,59грн та інфляційних втрат - 70246,34грн.
Крім того, позивач просив визначити в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування: органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення у цій справі здійснювати, з урахуванням наявної заборгованості 3% річних та інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором розподілу природного газу №0942142960РР016 від 01.01.2016 щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги річної замовленої потужності у період квітень - серпень 2022 року. Зокрема, АТ "Харківгаз" зазначає, що надавало відповідачу послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку - виробничий підрозділ "Локомотивне депо Куп`янськ" за адресою: м. Куп`янськ, сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65Е, у спірний період квітня - серпня 2022 року на суму 1273808,57грн, які станом на дату звернення до суду з позовом не були сплачені відповідачем. Несвоєчасна оплата суми боргу також стала підставою для нарахування відсотків річних та інфляційних втрат відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24 у позові відмовлено.
Приймаючи рішення у даній справі, господарський суд першої інстанції виходив з того, що наведені в односторонніх актах позивача об`єми розподіленого природного газу відповідачу не підтверджені жодними первинними документами, як-то даними комерційного вузла обліку (лічильника газу)чи Інформаційної платформи, до якої мають доступ сторони, тощо. Будь-яких інших доказів здійснення Оператором ГРМ розподілу природного газу на тимчасово окуповану територію та виконання позивачем зобов`язань з надання таких послуг за договором матеріали справи не містять.
Суд також прийняв до уваги, що в межах даної справи позивачем заявлено до стягнення основну заборгованість за зобов`язаннями квітня – серпня 2022 року, тобто за період, коли Куп`янська територіальна громада фактично знаходилася під тимчасовою окупацією, що є загальновідомим фактом, у зв`язку з чим, в силу приписів ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у відповідний період існувала заборона передачі природного газу відповідачу, що виключає можливість стягнення з останнього основного боргу разом з компенсаційними нарахуваннями.
При цьому, судом встановлено, що відповідач був позбавлений доступу до обладнання за адресою: м. Куп`янськ, вул. Красна, буд. 65Е, що свідчить про неможливість споживання ним послуги позивача з розподілу газу та підтверджує висновки суду про недоведеність виникнення у відповідача обов`язку з оплати таких послуг в силу об`єктивних та незалежних від нього обставин.
Не погодившись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, позивач - АТ "Харківгаз" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:
- АТ "Укрзалізниця" підписано заяву-приєднання № 0942142960РР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.2016; на підставі цього договору АТ "Харківгаз" надавало відповідачу послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначені Додатком № 4 до Договору, а саме: виробничий підрозділ "Локомотивне депо Куп`янськ", сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65; на виконання умов договору та норми Кодексу ГРС, сторони визначили плановий обсяг річної замовленої потужності споживача на 2022 рік, про що складено Акт №ХА00042150 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021 та становить: 1574861,06 м.куб. – величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 131 238,42 м. куб. величина замовленої потужності на місяць;
- разом з цим, апелянт наголошує, що положеннями Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу визначено, що оплата за послуги розподілу природного газу у поточному році здійснюється споживачем, що не є побутовим, рівними частинами протягом року та не залежить від фактичного обсягів споживання природного газу в поточному місяці.
- позивачем було дотримано порядок розрахунку обсягів річної замовленої потужності на 2022 рік та складено відповідні акти наданих послуг, які є первинними документами, не мають підтверджуватись іншими доказами та не пов`язані із фактичним споживанням природного газу в поточному місяці;
- відсутність фактичного споживання природного газу споживачем у поточному місяці впливає на розмір зобов`язань щодо оплати послуг з постачальником природного газу, а не з Оператором ГРМ;
- суд не надав належної правової оцінки листу НКРЕКП від 10.07.2023 №7152/16.3.2/7-23, наданому у відповідь на лист відповідача та не взяв його до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення у справі;
- апелянт вважає, що судом невірно застосовано норми матеріального права щодо визначення обсягів річної замовленої потужності та порядку оплати послуг за розподіл природного газу споживачем, що не є побутовим, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення;
- щодо висновків суду про недоведеність факту постачання природного газу з посиланням на факт окупації, форс-мажору та втрати відповідачем доступу до майна, апелянт зазначає, що у відповідності до умов договору відповідач не повідомив позивача про форс-мажорні обставини та не надав підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства (сертифікат ТПП);
- отже, на переконання скаржника, сам факт окупації Куп`янської громади не є достатньою підставою для звільнення АТ "Укрзалізниця" від зобов`язань з оплати послуг розподілу природного газу;
- оскільки Кабінет Міністрів України не ухвалював рішення про поширення ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окуповані території, визначені Переліком, тому не було дотримано однієї з двох обов`язкових умов для поширення дії ст. 13 означеного Закону на тимчасово окуповані території України після 24.02.2022; відтак, скаржник вважає, що положення означеного Закону не розповсюджуються на правовідносини, що склалися між сторонами;
- окрім цього, апелянт зазначає, що розглянувши справу та прийнявши до уваги лише позицію відповідача та, не надавши належної оцінки доводам позивача, суд першої інстанції порушив принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та принцип змагальності;
- враховуючи викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суд від 19.03.2025 поновлено АТ "Харківгаз" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/3652/24 на 13.05.2025.
09.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Укрзалізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Мотивуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив у позові з підстав недоведеності позивачем факту та обсягів надання послуг розподілу природного газу в оспорюваний період квітня – серпня 2022 року, тобто в період окупації Куп`янської територіальної громади, що є загальновідомими обставини, адже відповідач не мав об`єктивної можливості здійснювати господарську діяльність на зазначеній території та отримувати послуги розподілу природного газу об`єктами газоспоживання.
В ході розгляду справи судом неодноразово оголошувалася перерва та провадження у справі зупинялося до закінчення перегляду Верховним Судом справ правовідносини в яких є подібними до тих, що розглядаються у цій справі.
Так, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №922/3652/24 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 зупинено провадження у справі №922/3652/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.
22.01.2026 Велика Палата Верховного Суду прийняла ухвалу, якою повернула справу № 280/5808/23 відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 поновлено апеляційне провадження у цій справі №922/3652/24 та призначено розгляд апеляційної скарги на 10.03.2026 о 10:00 год. 
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026, у зв`язку з відставкою судді Медуниці О.Є. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Тарасова І.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 прийнято справу №922/3652/24 за апеляційною скаргою АТ "Харківгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 24.03.2026 о 12:45 год.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026, у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.
У судовому засіданні апеляційної інстанції 24.03.2026 брали участь представники позивача (апелянта) та відповідача.
Представник позивача (апелянта) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Представниця відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у своєму відзиві, просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2016 між АТ "Харківгаз" (далі - Оператор ГРМ) та АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" (далі - споживач) було укладено Заяву-приєднання № 0942142960РР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).
Підписанням Заяви відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (далі - Договір).
АТ "Харківгаз" надавало послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначені Додатком №4 до Договору, який додається до Заяви-приєднання, а саме: виробничий підрозділ "Локомотивне депо Куп`янськ", сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65.
Відповідно до норм чинного законодавства АТ "Харківгаз" згідно як Оператор газорозподільної системи, до 01.07.2023 здійснювало господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП № 809 від 19.06.2017.
Згідно п. 2.1 договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРС (та до договору відповідно), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРС, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.
Пунктом 12.2 договору передбачено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.
У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.
Відповідно до п. 6.1 договору (зі змінами), оплата вартості послуги Оператора ГРМ, з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Пунктом 6.3 договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРС.
Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.
Відповідно до п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРС).
Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.
Звертаючись до господарського суду першої інстанції з позовом у даній справі, позивач зазначає, що АТ "Харківгаз" визначено плановий обсяг річної замовленої потужності споживача на 2022 рік, про що складено Акт №ХА00042150 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021 та становить: 1574861,06 м.куб. – величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 131238,42 м.куб. величина замовленої потужності на місяць.
Відповідно до пункту 6.8. договору АТ "Харківгаз" було складено акти наданих послуг:
- №ХАЯ82007181 від 30.04.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2022 року склав 131238,42 м.куб., вартість наданих послуг складає 313397,35грн (в т.ч. ПДВ 52 232,89грн);
- № ХАЯ82008803 від 31.05.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2022 року склав 131 238,42 м.куб., вартість наданих послуг складає 313397,35грн (в т.ч. ПДВ 52 232,89грн);
- № ХАЯ82010451 від 30.06.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2022 року склав 131 238,42 м. куб., вартість наданих послуг складає 313397,35грн (в т.ч. ПДВ 52 232,89грн)ґ4
- № ХАЯ82012243 від 31.07.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у липні 2022 року склав 131238,42 м. куб., вартість наданих послуг складає 313397,35грн (в т.ч. ПДВ 52 232,89грн);
- № ХАЯ82013929 від 31.08.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у серпні 2022 року склав 8466,99 м.куб., вартість наданих послуг складає 20 219,17грн (в т.ч. ПДВ 3 369,86грн).
Загальний об`єм розподіленого позивачем відповідачу природного газу за попередній період склав 9 061,13 м. куб.
Також позивач зазначив, що у зв`язку військовою агресією рф проти України та пошкодженням деяких газорозподільних станцій (зокрема, ГРС "Куп`янськ-1", ГРС "Куп`янськ-2") ним було скориговано обсяг розподіленого природного газу у серпні 2022 року, а також на виконання п. 9 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС здійснено перерахунок вартості потужності по об`єкту відповідача.
Зменшення вартості потужності по цьому об`єкту відбулося за рахунок днів, протягом яких АТ "Харківгаз" не забезпечувало цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Тому об`єм (обсяг) замовленої потужності об`єкта відповідача в акті наданих послуг за серпень 2022 року визначено у розмірі меншому, ніж розрахована річна замовлена потужність в перерахунку на місяць.
Вищевказані акти наданих послуг направлялись споживачу 29.05.2023 та повторно - листом від 07.11.2023 № Сл-798-К разом із претензією від 07.11.2023 №Сл-797-К, які відповідачем отримано, проте не підписано та не повернуто, вмотивованих відмов від підписання актів не надано, вартість розподілу природного газу за спірний період не погашено, що стало підставою для звернення з позовом у даній справі.
У зв`язку простроченням оплати наданих послуг, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 31199,59грн та інфляційні втрати в сумі 70246,34грн, а також зроблено в позові заяву про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства, що регулюють таке нарахування за вказаною у позові формулою.
Відповідач, у свою чергу, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, мотивуючи свою позицію припиненням функціонування ВП "Локомотивне депо Куп`янськ", як в період окупації з 24.02.2022 по вересень 2022 року, так і після деокупації території Куп`янської громади - через активні бойові дії, відсутності газоспоживання та пошкодження газопроводу у спірний період квітня – серпня 2022 року, оскільки наведені обставини є загально відомими та визнаються позивачем. При цьому, АТ "Укрзалізниця" заперечує факт надання послуг з розподілу газу зі сторони позивача у спірний період через окупацію та пошкодження об`єктів споживання, і, як наслідок, зазначає про відсутність у нього обов`язку з оплати з заявлених позивачем сум.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність факту надання відповідачу послуг з розподілу природного газу у спірний період квітня – серпня 2022 року у заявленому позивачем розмірі.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 
За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним (ч. 2 ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу").
Разом з цим, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пп. 1, 3 - 5, 7 Глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у т.ч. побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що між сторонами договірних відносин щодо розподілу природного газу для споживачів, що не є побутовими, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу.
Як вже зазначалося, обґрунтовуючи позовні вимоги АТ "Харківгаз" зазначає, що ним як Оператором ГРМ надавалися відповідачу послуги у спірний період квітня – серпня 2022 року з розподілу природного газу по точці комерційного обліку, яка визначені Додатком № 4 до Договору, а саме: виробничий підрозділ "Локомотивне депо Куп`янськ", адреса: сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65.
Відповідно до пункту 6.8 Договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сформовані Акти наданих послуг за спірний період (квітень – серпень 2022 року), які направлялися відповідачу разом із досудовою претензією від 17.11.2023.
Мотивуючи відмову від підписання актів наданих послуг за спірний період, відповідач зазначає, що ним такі послуги не споживалися по точці комерційного обліку, яка територіально знаходиться за адресою Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Красна, 65А оскільки по вказаному місцю розташуванню ведуться і до цього часу активні бойові дії, що вбачається, зокрема, із Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.
Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, місто Куп`янськ Харківської області було окуповано з 24.02.2022 до 09.09.2022, а з 09.09.2022 по 17.09.2022 місто відносилося до території активних бойових дій, а з 17.09.2022 по теперішній час місто відноситься до територій можливих бойових дій.
Судова колегія враховує такі загальновідомі у розумінні ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини того, що у спірний період, за який заявлено позовні вимоги (квітень – серпень 2022 року), місто Куп`янськ перебувало в умовах окупації, що унеможливлювало діяльність об`єкту споживання відповідача за договором - ВП "Локомотивне депо Куп`янськ", сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65.
Більше того, колегія суддів враховує, що як після деокупації з 17.09.2022, так і на теперішній час місто Куп`янськ відноситься до територій можливих бойових дій, що підтверджує продовження обставин неможливості ведення відповідачем діяльності на території знаходження об`єкту споживання, відсутність АТ "Укрзалізниця" доступу до обладнання та, відповідно, неможливість споживання відповідачем послуги позивача з розподілу газу.
Таким чином, з урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено неможливість доступу до обладнання Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" за адресою: м. Куп`янськ, вул. Красна, буд. 65А, та відповідно неможливість споживання послуги позивача з розподілу газу, що вказує на недоведеність виникнення у відповідача обов`язку з оплати таких послуг в силу об`єктивних та незалежних від нього обставин.
Матеріалами справи також підтверджується, що відповідно до наявних у відповідача даних з Інформаційної платформи за лютий, березень та травень 2022 року споживання природного газу з 26.02.2022 споживачем за ЕІС кодом 56ХО00014296000R (Локомотивне депо Куп`янськ) в цей період не здійснювалось.
Обсяг природного газу, зазначеного у цих даних на рівні 4,11 - 4,12 м.куб, є виробничо-технологічними втрат/витратами природного газу, що розраховуються відповідно до Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.11.2020 № 2033. Разом з цим, починаючи з 17.05.2022 ЕІС-коди підрозділів відповідача (м. Куп`янськ) відкріплені від постачальника природного газу, а з червня 2022 року коди цих підрозділів на Інформаційній платформі відсутні.
Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що складені позивачем в односторонньому порядку акти наданих послуг за спірний період квітня – серпня 2022 року - не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України споживання відповідачем послуг з розподілу газу, за встановлених судом обставин, оскільки вони були складені Оператором ГРМ за замовчуванням на підставі самостійно визначеної потужності на 2022 рік (коли споживання природного газу відповідачем здійснювалось в штатному режимі без наявності будь-яких обставин непереборної сили, як-то повномасштабне вторгнення рф на територію України, перебування під окупацією території, на якій розташоване газоспоживаюче обладнання та виробничі потужності відповідача, руйнування газоспоживаючого обладнання споживача в цей період, тощо).
При цьому, за висновками суду першої інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, відображена в актах наданих послуг інформація є лише фіксацією обсягів розподіленого природного газу в попередньому газовому році та не може бути належним і достовірним документальним підтвердженням факту надання та обсягу відповідних послуг позивачем у спірний період квітня – серпня 2022 року, коли підприємство перебувало під окупацією та фактично природний газ не споживало.
Таким чином, зазначені позивачем в актах об`єми розподіленого природного газу відповідачу, надані на підтвердження фактичного надання позивачем відповідних послуг, не підтверджені жодними первинними документами, як-то даними комерційного вузла обліку (лічильника газу), отриманими в порядку, передбаченому розділом V договору, даними Інформаційної платформи, до якої мають доступ сторони, тощо.
Будь-яких інших доказів здійснення розподілу природного газу на тимчасово окуповану територію та, відповідно, виконання позивачем зобов`язань з надання таких послуг за договором матеріали справи не містять.
Водночас, колегія суддів приймає до уваги доводи відповідача, наведені з посиланням на лист №7152/16.3.2/7-23 НКРЕКП від 10.07.2023, в якому НКРЕКП зазначила, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" доступ - право користування потужністю об`єкта газової інфраструктури в обсязі та на умовах, встановлених у договорі про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг LNG. При цьому НКРЕКП в наведеному листі окремо звертає увагу на те, що врегулювання питання надання всіх комунальних послуг та їх оплати на територіях України, де ведуться (велися) бойові дії або які є (були) фактично тимчасово окупованими, потребує врахування особливостей ведення господарської діяльності на зазначених територіях.
Тобто, для встановлення фактичного надання позивачем послуг у спірний період необхідно враховувати те, що після 24.02.2022 та по теперішній час відповідач позбавлений об`єктивної можливості здійснювати господарську діяльність на об`єкті (ВП "Локомотивне депо Куп`янськ") у м. Куп`янськ та не може спожити послуги з розподілу природного газу, з огляду на загальновідомий факт окупації м.Куп`янськ, проведення активних бойових дій та неможливості доступу до території місцезнаходження обладнання. 
Суд апеляційної інстанції також наголошує на тому, що місцем знаходження газоспоживного обладнання та функціонування є виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" є: Харківська обл., сел. Куп`янськ-Вузловий, вул. Красна, 65Е
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, періодом тимчасової окупації Куп`янської міської територіальної громади визначено 24.02.2022 по 09.09.2022, тобто охоплює весь спірний період (квітень – серпень 2022 року), за який позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості. 
Такі дати були визначена і в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 від 22.12.2022.
Так, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі (до закінчення перегляду судового рішення Об`єднаною палатою у справі № 908/1162/23 суд зупиняв апеляційне провадження у даній справі №922/3652/24).
Предметом розгляду Об`єднаною палатою було застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".
Відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII (далі - Закон №1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).
Верховний Суд у справі № 908/1162/23 виснував, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину 3 ст. 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані п. 7 ч. 1 ст. 1-1, ані п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові зі справи №910/9680/23 про поширення положень ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Об`єднана палата дійшла висновку, що підставою для відмови в позову про стягнення вартості спожитої електричної енергії, враховуючи положення ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Колегія суддів при розгляді даної справи враховує зазначені вище висновки Верховного Суду відповідно до положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовим критерієм.
Факти військової агресії, ракетні обстріли об`єктів критичної інфраструктури та прифронтових територій у спірний період є загальновідомими обставинами, що в силу приписів ч. 3 ст. 75 ГПК України не потребують доказування.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття).
Відповідно до статті 13-1 Закону № 1207-VII її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Судова колегія враховує, що у спірний період квітня - серпня 2022 року місто Куп`янськ перебувало в умовах окупації, що унеможливлювало господарську діяльність на цій території обох сторін з приводу надання - споживання послуг з розподілу природного газу, оскільки відповідно до вимог ст. 13-1 Закону № 1207-VII у даний період існувала пряма законодавча заборона з постачання на окуповану територію товарів і послуг.
Таким чином, враховуючи, що окупація території Куп`янської територіальної громади, де знаходилися об`єкт відповідача - ВП "Локомотивне депо Куп`янськ", з 24.02.2022 по 09.09.2022 є загальновідомим фактом (підтвердженим до того ж Кабінетом Міністрів України), а також положення ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", позивач у даний період не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання на окуповану територію товарів і послуг, в тому числі з розподілу природного газу.
Відтак, доводи апеляційної скарги позивача про те, що факт окупації не є підставою для звільнення позивача від зобов`язань з оплати послуг розподілу природного газу, спростовуються вищенаведеним.
З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу у квітні – серпні 2022 року в сумі 1273808,57грн, є законним та обґрунтованим, оскільки у вказаний період територія місцезнаходження об`єктів відповідача була окупована та позивач не мав правових підстав надавати такі послуги.
У зв`язку з відсутністю основного зобов`язання, суд першої інстанції також правомірно відмовив у задоволенні похідних вимог про стягнення 3% річних у сумі 31199,59грн та інфляційних втрат у сумі 70246,34грн, нарахованих у зв`язку з простроченням боргу.
Відтак, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги позивача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ "Харківгаз" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24 слід залишити без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для його скасування.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/3652/24 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286 - 289 ГПК України.
Повну постанову складено 03.04.2026.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя П.В. Демідова 

Суддя О.О. Крестьянінов