КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 757/34993/25-ц
провадження № 22-ц/824/2742/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та повернення грошових коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Оберемка Романа Анатолійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року в складі судді Бусик О. Л.,
встановив:

24.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача та повернення грошових коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 , на якому знаходяться належні йому грошові кошти.
Позивачу стало відомо про неможливість розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунку у зв`язку з тим, що ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023082070000587 від 16.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невстановленими особами грошовими коштами потерпілої особи.
Ухвалою Орджонікідзевськогорайонного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року скасовано арешт, який було накладено на грошові кошти, що знаходяться на рахунку  НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та належать ОСОБА_1 .
20.02.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемко Р. А. звернувся особисто до АТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з грошових коштів у розмірі 108 879,15 грн, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я позивача.
Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 25.05.2025 №20.1.0.0.0/7 у знятті арешту було відмовлено з посиланням на положення Закону України «При виконавче провадження» та відсутність на рішенні печатки суду.
21.03.2025 він повторно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» через електронну скриньку з заявою про зняття арешту з рахунку з посиланням на положення КПК України та Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційний судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 №814 (зі змінами від 29.08.2019 №843). Разом із заявою було надано прошиту та скріплену печаткою копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2023 року. Вказана ухвала суду не є виконавчим документом, на арешт коштів не поширюються положення Закону України «Про виконавче провадження», а застосовуються положення ст. 174 КПК України.
У травні 2025 року ним було отримано відповідь Банку від 10.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250408/16822 про те, що ухвали суду приймаються Банком для виконання особисто, а не через направлення на електронні скриньки. 
Разом з тим, ним подавалась копія ухвали суду особисто згідно з заявою вхідний номер 4279561 -ВБ від 21.03.2025 р.
Таким чином, Банк мав зняти заборони щодо користування грошовими коштами з рахунку позивача, разом з тим Банком вимоги ухвали суду виконано не було. Позивачем нараховано суду індексацій та відповідальності за невиконання грошового зобов`язання наступним чином: основна сума боргу з 20.02.2025 до 24.07.2025 - 108 879,15 грн; інфляційні втрати - 4 755,35 грн; 3% річних - 1 387,09 грн.
Посилаючись на вказані обставини та вимоги ч. 4 ст. 168, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, позивач просив суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 115 021,59 грн. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.
Вказане судове рішення суд першої інстанції мотивував тим, що грошові кошти у розмірі 108 879,15 грн знаходяться на рахунку позивача, що підтверджено самим же позивачем та доданою випискою про залишок коштів на його рахунку, вказана сума грошових коштів перебуває під арештом, згідно ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2023 та не вибула з власності позивача. Підстави для стягнення вказаної суми відсутні, так як ці грошові кошти є власністю позивача. Підстави для видачі або перерахування коштів з рахунку позивача теж відсутні, так як на дані кошти на підставі ухвали слідчого судді накладено арешт. 
Суд погодився з доводами представника відповідача про те, що позивач не виконав вимоги пункту 84 Постанови НБУ № 163 від 29.07.2022, чим унеможливив зняття арешту з його рахунку. Підстави для нарахування інфляційного збільшення та штрафних санкцій теж відсутні, так як позивач нарахував їх на суму грошових коштів, які знаходяться на його ж власному рахунку. Відповідно порушене право позивача відсутнє. Відсутність порушеного права й інтересу є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Крім цього, позивач обрав неналежний спосіб захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. 
19.09.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемко Р. А. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає ухвалене по справі рішення незаконним, винесеним з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Так, судом не з`ясовано, що представником позивача - адвокатом Оберемком Р. А. подавалось безпосередньо до канцелярії АТ КБ «ПриватБанк» ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року про зняття арешту з рахунку ( вхідний номер 4279561-ВБ від 21 мар.2025 р.). Листом банку 25.02.2025 №20.1.0.0.0/7 -250220/51141 у знятті арешту було відмовлено. 
Зазначає, що грошові кошти позивача з моменту надходження їх на поточний рахунок позивача перебували у володінні Банку. 
У відповідності до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або і інших випадках, встановлених законом. 
Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вважає незаконними висновки суду першої інстанції про неможливість покладення на Банк відповідальності, що передбачена ст. 625 ЦК України.
Посилається на те, що позивач не позбавлений права обирати спосіб захисту порушеного права. Позовна вимога про стягнення грошових коштів з відповідача є найбільш виправданою та ефективною, аніж вимога про оскарження бездіяльності чи зобов`язанні вчинити певні дії.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
02.12.2025 від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній зазначив, що представник позивача - адвокат Оберемко Р. А. проігнорував чисельні листи банку та не подав особисто до банку ухвалу суду, якою було знято арешт з рахунку позивача, тобто не виконав вимоги пункту 84 Постанови НБУ № 163 від 29.07.2022 року, чим унеможливив зняття арешту з рахунку. 
Позивач, не погоджуючись з діями банку, міг оскаржити його дії щодо відмови у знятті арешту з рахунку. Підстави для стягнення вказаної суми відсутні, так як ці кошти є власністю позивача. Підстави для видачі або перерахування коштів з рахунку позивача теж відсутні, так як на дані кошти судовим рішенням накладений арешт. Підстави для нарахування інфляційного збільшення та штрафних санкцій теж відсутні, оскільки позивач нарахував їх на суму коштів, які знаходяться на його ж власному рахунку. Відповідно порушене право позивача відсутнє. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемко Р. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Пономарь С. Г. просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має відкритий рахунок  НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк». 
Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25 травня 2023 року ( справа №337/2538/23), накладено арешт на грошові кошти в межах суми 380 200,39 грн, які знаходяться на банківських картках та рахунках, прив`язаних до них, АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі на № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року (справа №335/4642/23) клопотання адвоката Оберемка Р. А. в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023082070000587 від 16.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задоволено. Скасовано частково арешт, накладений ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2023 року у справі 337/2538/23, провадження № 1-кс/337/587/2023 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023082070000587 від 16.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: з грошових коштів, які знаходяться на банківській карті та рахунку, прив`язаного до неї, АТ КБ „Приватбанк" (ЄДРПОУ 14360570), розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, - № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до положень статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.
Згідно із частиною першою статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Обґрунтовуючи підстави позову про стягнення грошових коштів, що знаходяться на його рахунку, позивач посилається на невиконання АТ КБ «ПриватБанк» ухвали суду про зняття арешту з його рахунку, не дивлячись на особисте подання вказаної ухвали до Банку його представником та повторне його звернення з заявою про зняття арешту через електронну скриньку.
На підтвердження вказаної обставини позивачем надано копію відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 25.02.2025 р. №20.1.0.0.0/7 -250220/51141 на лист адвоката Оберемка Р. А. від 18.02.2025 р., за змістом якого ухвала від 30.10.2023 про зняття арешту з коштів ОСОБА_1 не може бути виконана, оскільки надана ним копія ухвали/рішення не засвідчена належним чином. 
Разом з тим, доказів того, що стороною позивача особисто було надано Банку належним чином засвідчену копію ухвалу суду про скасування арешту матеріали справи не містять. 
Матеріали справи також не містять доказів того, що ОСОБА_1 чи його уповноважений представник звертались до АТ КБ «ПриватБанк» з розпорядженням щодо видачі або перерахування грошових коштів. 
Оскільки зобов`язання з видачі грошових коштів до отримання відповідного розпорядження їх власника у банку не виникло, правові підстави для стягнення грошових коштів з одночасним покладенням на відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, яка передбачена ст. 625 ЦК України, відсутні. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, проте вважає помилковим посилання суду на те, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. 
За умов доведеності тієї обставини, що банк був обізнаний про відсутність підстав для подальшого обмеження у праві розпоряджання позивачем коштами, що знаходяться на його рахунку, проте не виконав розпорядження свого клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, колегія погоджується з доводами представника позивача, що обраний ним спосіб захисту був би виправданим та ефективним. 
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на обрання позивачем неналежного способу захисту, як підстави для відмови в задоволенні позову. 
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено частково з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Враховуючи, що апеляційний суд змінює судове рішення, але виключно у частині мотиву його ухвалення, новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Оберемка Романа Анатолійовича задовольнити частково. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на обрання позивачем неналежного способу захисту, як підстави для відмови в задоволенні позову. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10.04.2026.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук