Справа № 595/278/26
Провадження № 2/595/269/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 місто Бучач 

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді Созанської Л.І.,
 
за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Трибухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Трибухівської сільської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За життя, 04 березня 2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла в користь ОСОБА_1 . Позивачка вступила у фактичне володіння та управління будинком, проте не може оформити своїх спадкових прав, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння.
З урахуванням викладеного позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Трибухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Представник позивачки, адвокат Рекуш О.Р. в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Представник відповідача Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог не заперечує та просить справу розглядати у його відсутності. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03 березня 2004 року Пишківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя, 04 березня 2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Пишківської сільської ради Бучацького району Яцків Н.П., за реєстровим № 42, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , а також все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/308/24 від 28 березня 2024 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України – Бучацького) району Тернопільської області, і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області, є бабою заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рішення суду набрало законної сили 30 квітня 2024 року).
Згідно довідки № 30 від 16 лютого 2026 року, виданої Пишківським старостинським округом Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, будинковолодіння в АДРЕСА_1 , яке належала ОСОБА_2 , належить до робітничого двору.
Згідно довідки № 22, виданої 04 березня 2026 року КП «Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало нерухоме майно АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 73,0 кв.м. в тому числі житловою площею 38,4 кв.м., веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», господарських будівель зблокованих літ. «В», сараю літ. «В1», колодязю питного №1.
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Чотківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пендзей Г.Г. № 12/01-16 від 04 березня 2026 року, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 , нотаріус не вчиняє нотаріальні дії, тому ОСОБА_1 для вирішення даного питання необхідно звернутись до суду. 
Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 84506775, сформованої Бучацькою державною нотаріальною конторою 13 березня 2026 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Підпунктом 4.16 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Згідно абзацу 2 п. п. 4.17 п. 4 клави 10 розділу ІІ вказаного вище Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року (далі – Закон) речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
У відповідності до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Отже, ОСОБА_2 , як голові двору робітника, належало право власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 , однак у встановленому законом порядку вона не оформила своїх прав на зазначене майно.
За даними довідки, яка видається у зв`язку з оформленням спадщини № НОМЕР_2 , виданої Пишківським старостинським округом Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області 16 лютого 2026 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини (на момент смерті) постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: с. Пишківці Чортківського району Тернопільської області. На час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , разом із спадкодавцем на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою перебували та проживали: внучка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; чоловік внучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; правнук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; правнучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт від імені ОСОБА_2 складався і посвідчувався 04.03.2003 за реєстровим номером 42 секретарем Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області Яцків Н.П.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Cудом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 склала заповіт в користь позивачки по справі ОСОБА_1 , якій заповіла належний спадкодавцю на праві особистої власності житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини спільно проживала зі спадкодавицею за однією адресою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на майно нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому спадкоємець звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. 
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачці у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті баби ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Трибухівська сільська рада, місцезнаходження: с. Трибухівці, вул.Горішня, 46 Чортківського району Тернопільської області, 48431, ЄДРПОУ: 04392853. 

Суддя:	  	Л.  І.  Созанська