Справа № 361/6479/25 
Провадження № 2/361/2284/25 
15.10.2025 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2025 року м. Бровари 
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючої судді Гізатуліної Н.М. 
за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, –
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Кубрак Ж.Б. від імені та в інтересах ОСОБА_1 подала до суду зазначений позов. 
Позов мотивувала тим, що 21 червня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі – ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) укладений кредитний договір № К3R0GF15006240, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала на споживчі цілі кредитні кошти у сумі 40 000 дол. США, а також 4 060,90 дол. США на оплату страхових внесків строком до 21 червня 2017 року. 
20 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис № 16262 про стягнення заборгованості в сумі 2 701 660,43 грн за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
10 січня 2018 року Броварським відділом державної виконавчої служби Київської області відкрито виконавче провадження № 55496534 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. № 16262 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року в сумі 2 701 660,43 грн. 
Зазначила, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений 20 жовтня 2017 року на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 
Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». 
Вважає, що станом на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису – 20 жовтня 2017 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. була відсутня правова підстава для його вчинення на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. 
Крім цього, зазначила, що виконавчий напис нотаріуса видається тільки у випадку, коли заборгованість є безспірною, проте наданий Банком приватному нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року є неправильним, а сума заборгованості – спірною, враховуючи рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року у справі № 2-131/10, яким у рахунок погашення заборгованості за указаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки – квартиру позивачки.
Тобто, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року у справі № 2-131/10 стягнуто усю суму заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором достроково, чим змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору та вважається, що строк виконання договору в повному обсязі настав. 
Оскільки відповідач самостійно, на власний розсуд, скористався своїм правом, достроково припинив на майбутнє дію кредитного договору та змінив строк кредитування, а отже, за відсутності належної правової підстави, яка через власні дії кредитодавця є такою, що припинена, відсутні й підстави для нарахування відсотків після дострокового припинення кредитного зобов`язання, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором. 
Проте, як вбачається з оскарженого напису нотаріуса та розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим для вчинення виконавчого напису, відповідач продовжував нарахування не лише процентів за користування кредитними коштами після 06 червня 2009 року, але і пеню, комісію за кредитним договором, тобто після припинення строку кредитування та строку дії кредитного договору. 
Оскільки, ОСОБА_1 про порушення своїх прав оскарженим виконавчим написом довідалась 21 травня 2025 року, вважає, що строк давності не сплив, також враховуючи дію карантину, пов`язаного з коронавірусом та введенням воєнного стану у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. 
На підставі викладеного просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. від 20 жовтня 2017 року № 16262 про стягнення заборгованості за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 2 701 660,43 грн.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд 02 жовтня 2025 року о 11 год. 30 хв., без виклику сторін. 
Копія ухвали суду доставлена до Електронних кабінетів представника позивачки, представника відповідача, третіх осіб – 20 червня 2025 року, що підтверджується відповідною довідкою, яка приєднана до матеріалів справи. 
25 серпня 2025 року Вх. 40718 представник відповідача через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення. 
Зазначила, що позивачка належними доказами не спростовує, а ні факту заборгованості перед Банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, ані порушення порядку вчинення напису, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. 
Укладений між Банком та позивачкою кредитний договір не є розірваним, припиненим, не визнаний в судовому порядку недійсним, а отже, його дійсність презюмується. 
При вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 
Щодо посилання позивачки на те, що на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору зазначив, що виконавчий напис був здійснений у 2017 році, на нього поширює свою дію та редакція Переліку, яка була чинна на момент його здійснення.
На підставі викладеного просила суд у позові відмовити. 
01 вересня 2025 року Вх. № 41633 представник позивачки подала заперечення на пояснення Банку, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. 
Зазначила, що як вже зазначалося у позовній заяві, підставами для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. від 20 жовтня 2017 року № 16262 є: вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально та спірність суми заборгованості за кредитним договором.
Після скасування 22 лютого 2017 року внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. 
Виконавчий напис, що оскаржується вчинений 20 жовтня 2017 року, тобто після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Окрім того, заборгованість за кредитним договором на якому був вчинений оскаржуваний виконавчий напис є спірною, оскільки містить нараховані після припинення строку дії кредитного договору та строку кредитування відсотки, комісії, пеню. Сам факт нарахування незаконного нарахування відсотків, комісій та пені після закінчення 01 червня 2009 року строку дії кредитного договору, є підставою для визнання суми заборгованості, зазначеної у виконавчому написі спірною.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що 21 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладений кредитний договір № К3R0GF15006240, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит на строк з 21 червня 2007 року до 21 червня 2017 року включно, у розмірі 40 000 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 4 060 дол. США на сплату страхових платежів. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_2 . 
Договір укладений у простій письмовій формі (а. с. 9 –11).
10 липня 2009 року представник Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Печерської філії ПриватБанку Очеретяний О.В. подав до Броварського міськрайонного суду Київської області позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення та просив суд: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 292,98 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншим особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для купівлі-продажу; виселити громадян, які проживають у зазначеній квартирі; вирішити питання про відшкодування судових витрат (а. с.35 –38). 
Як вбачається із розрахунку заборгованість за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року ОСОБА_1 станом на 01 червня 2009 року становить 40 292,98 дол. США, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 37 105,91 дол. США, заборгованість за відсотками – 1 136,09 дол. США, заборгованість з комісії – 80 дол. США, заборгованість з пені –21,02 дол. США, штраф – 250 грн (32,81 дол. США), судовий штраф – 1 917,15 дол. США (а. с. 39 – 41).
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року у справі № 2-131/10 позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Печерської філії ПриватБанку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. 
У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3R0GA15006240 від 21 червня 2007 року в розмірі 322 746,77 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 59,20 кв. м, житловою площею 33,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою – покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Печерської філії ПриватБанку судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 250 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а. с. 42 – 44).
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 20 жовтня 2017 року вчинив виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі № 16262 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_1 за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року. Строк, за який провадится стягнення –3702 днів, а саме з 21 червня 2007 року до 09 серпня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 104 883,81 дол. США, що за курсом НБУ від 09 серпня 2017 року складає 2 698 660,43 грн, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту – 32 562,66 дол. США, заборгованість за відсотками – 54 278, 63 дол. США, заборгованість з комісії – 7 040 дол. США, заборгованість з пені – 11 002,52 дол. США (а. с. 15, 16).
Заборгованість за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року ОСОБА_1 станом на 09 серпня 2017 року підтверджена Банком відповідним розрахунком (а. с. 17 –27)
21 грудня 2017 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Остапенко Л.С. подав до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та просив прийняти до виконання виконавчий документ від 20 жовтня 2017 року № 16262 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_1 за кредитним договором № К3R0GF15006240 від 21 червня 2007 року у розмірі 2 698 660,43 грн (а. с. 13).
Відповідно до інформації про виконавче провадження № 55496534 з примусового виконання виконавчого напису від 20 жовтня 2017 року № 16262, боржник – ОСОБА_1 , стягувач – ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», виконавче провадження не завершене (а. с. 28 – 34).
Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. 
Укладений між Банком та Позивачкою кредитний договір не є розірваним, припиненим, не визнаний в судовому порядку недійсним, а отже, його дійсність презюмується (ст. 204 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Грошові зобов`язання за кредитним договором Позивач належним чином не виконувала, порушила строки виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, а тому, банк як кредитодавець набув право стягнути заборгованість в позасудовому порядку. 
Відповідно до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України).
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 pоку № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. 
Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 
Відповідно п. 2 Переліку (у редакції на час вчинення виконавчого напису із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 pоку № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» встановлено, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2017 року та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 про визнання протиправною та скасування постанови Кабінету Міністрів України зупинено до закінчення касаційного розгляду.
Отже, судом касаційної інстанції було визначено момент втрати чинності актом суб`єкта владних повноважень, у разі задоволення касаційних скарг, а саме моментом закінчення касаційного провадження.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2021 року у справі № 910/12265/20 зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 дійшла висновку про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. 
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. 
Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (п. 82, 83).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14, зазначено про те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної.
Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів (п. 39, 40).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд встановивши, що оскаржений виконавчий напис вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, дійшов висновку про те, що з урахуванням встановлених обставин, у позові слід відмовити. 
Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Скасувати заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.
Треті особи:
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, місце знаходження: м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3.
Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34837745, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 39.
Суддя Н.М. Гізатуліна