Справа № 191/1116/24 
Провадження № 2/191/395/24
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря – Омельченко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Синельниківська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, у свідоцтві про народження батька дитини записано на підставі ч.1 ст.135 СК України. Також з ОСОБА_3 на утримання доньки стягувалися аліменти. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України ОСОБА_3 був призваний до лав Збройних Сил України, де проходив службу і приймав безпосередню участь у бойових діях. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув в бою за Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, під час виконання бойового завдання. 10 серпня 2023 року до Кам`янського районного відділу КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР» було доставлено тіло військовослужбовця ОСОБА_3 і при судово-медичному дослідженні буди відібрані його біологічні зразки. На даний час виникла необхідність у встановленні факту батьківства ОСОБА_3 по відношенню до доньки ОСОБА_4 з метою захисту інтересів дитини, зокрема для отримання одноразової допомоги у разі загибелі батька при виконанні ним бойового завдання та інших можливих соціальних пільг. Просить суд визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 та зобов`язати Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести наступні зміни до актового запису про народження №79 від 10 березня 2017 року, складеного Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та записати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини, вказавши у графі «відомості про батька» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.
Відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що вона особисто ні позивача ні її доньку не знає і ніколи про них не чула. У свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком вказаний ОСОБА_7 , а прізвище, ім`я, по-батькові її сина – ОСОБА_3 . З 2013 року після розлучення з ОСОБА_8 її син ОСОБА_3 постійно проживав з нею та вітчимом, що виключає участь її сина у вихованні та утриманні ОСОБА_4 . Також позивачем не надано суду доказів стягнення з її сина аліментів на утримання ОСОБА_4 . Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник позивача ОСОБА_9 завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_10 завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Також зазначив, що в матеріалах справи мається висновок експерта №213-МГ молекулярно-генетичного дослідження по встановленню батьківства загиблого ОСОБА_3 у відношенні дитини ОСОБА_4 . Про проведення вказаного дослідження представником позивача було заявлено клопотання 22 квітня 2025 року, при цьому на той час представник вже не мала будь-яких повноважень у справі, оскільки договір про надання правничої допомоги укладений між позивачем і представником ОСОБА_9 28 серпня 2023 року і діяв до 31 грудня 2023 року, а додаткова угода до договору діяла до 28 серпня 2024 року. Також вважає, що належними відповідачами у даній справі є Міністерство оборони України та дружина загиблого ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Представник третьої особи – Синельниківської міської ради Ковтун А.О. надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представник третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_6 в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України вбачається, що 10 березня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №79 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Батьком дитини зазначений ОСОБА_7 , матір`ю – ОСОБА_1 . Батько записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Згідно копії актового запису про смерть №332 від 14 серпня 2023 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з ушкодженням внаслідок військових дій.
З повідомлення Кам`янського районного відділення СМЕ КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №38 від 27 лютого 2024 року вбачається, що 10 серпня 2023 року було доставлено тіло військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При судово-медичному дослідженні були відібрані біологічні зразки, які відправлені до судово-імунологічної лабораторії КЗ «ДОБСМЕ2 ДОР».
Згідно висновку експерта №213-МГ від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і вірогідність того, що це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 %.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.
За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини 2 статті 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини за рішенням суду.
Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з п.п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України будь-яких особливостей щодо предмету доказування у даній категорії справи не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
При вирішенні питання про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина – містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22).
Так, наданий суду висновок експерта №213-МГ від 16 жовтня 2025 року проведений з використанням біологічних зразків загиблого та підтверджує з вірогідністю не менше 99,99999 % батьківство ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 .
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Отже, самі лише заперечення відповідача проти позовних вимог за відсутності подання ним доказів на спростування факту біологічного батьківства не є належною підставою для відмови у задоволенні позову про встановлення факту батьківства.
Вимоги про внесення змін до актового запису про народження у відомостях про батька є похідними та до них застосовуються наступні норми права.
Згідно зі ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до абзацу 12 підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Підпунктом 2.13.1 пункту 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.п.2.16.4 п.2.16 р. ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
За абзацом 2 пункту 21 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, у разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків, крім випадків, коли відповідно до цих Правил проведення такої реєстрації здійснюється без їх присутності.
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.
Посилання представника відповідача на відсутність повноважень у цій справі у представника позивача ОСОБА_9 на час подання клопотання про призначення експертизи є необґрунтованими і спростовуються наданою представником позивача додатковою угодою від 31 грудня 2024 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28 серпня 2023 року.
З приводу посилань представника відповідача на те, що належними відповідачами у справі є Міністерство оборони України та дружина загиблого ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , суд зауважує, що встановлення батьківства після смерті батька є ключовим етапом для захисту прав і добробуту дитини, зокрема права на соціальні виплати та пенсію у зв`язку з втратою годувальника, права на успадкування майна після смерті батька, права на одноразову грошову допомогу у разі загибелі батька, якщо він є військовослужбовцем. В той же час, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи, а тому на даному етапі захисту прав дитини ще не вирішується питання про майнові права та обов`язки і визначення кола належних відповідачів важливе саме при виникненні спору з приводу реалізації цих майнових прав. У даному випадку районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки залучений як третя особа у справі, а відповідачем є мати загиблого військовослужбовця. 
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, батьківство ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4 підтверджено висновком судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, що є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, а тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести наступні зміни до актового запису про народження №79 від 10 березня 2017 року, складеного Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та записати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини, вказавши у графі «відомості про батька» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.
Копію рішення надіслати до Синельниківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для внесення відповідних змін до актового запису про народження та видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_12 .
На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання – після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано. 

 Суддя	  Я. Ю. Костеленко