ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16696/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (суддя Сластьон Анна Олегівна) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.12.2024 № 045750026427 щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 29.11.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 30.09.1986 по 06.01.1987, з 20.01.1992 по 20.02.1992, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 08.11.2000 по 17.07.2006 згідно з записами трудової книжки від 06.01.1987 серії НОМЕР_1 та здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 29.11.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.12.2024 № 045750026427 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 30.09.1986 до 06.01.1987 та з 20.01.1992 до 20.02.1992. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу період роботи з 08.11.2000 по 17.07.2006, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Держпраці в своєму листі від 24.06.2019 № 3491/47-2 вказано на порушення роботодавцем застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а так само порушення порядку проведення атестації робочих місць, що знайшло відображення, зокрема, в наказі № 507 від 23.10.1997 та наказі № 400 від 22.10.2002, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в оскаржуваній частині та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період роботи з 08.11.2000 по 17.07.2006 згідно з записами трудової книжки від 06.01.1987 серії НОМЕР_1 та здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 29.11.2024.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем надані необхідні письмові докази, які підтверджують його право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 29.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за Списком № 1.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням від 05.12.2024 № 045750026427 відмовлено позивачу у призначенні пенсії.
З оскаржуваного рішення вбачається, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 06.01.1987 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993. Період з 30.09.1986 до 06.01.1987 не зараховано, оскільки запис про звільнення не містить посилання на підставу звільнення, а період з 20.01.1992 до 20.02.1992 не зараховано, оскільки наказ про звільнення зазначено без дати.
До пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.01.2000 до 17.07.2006 згідно з довідкою АТ «ДНІПРОВАГОНРЕМБУД» від 06.08.2024 № 2024/12л, оскільки результати атестації робочого місця формувальника склопластикових виробів цеху капітально-відновлювального ремонту підприємства, визначені у наказах від 23.10.1997 № 507 та від 22.10.2002 № 400, та право на пільгову пенсію за вказаною посадою не підтверджені перевіркою спеціалістів Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (лист «Про атестацію робочих місць» від 24.06.2019 № 3491/47-2).
Вік заявника на момент звернення до органу пенсійного фонду становив 57 років 06 місяців 07 днів, страховий стаж - 36 років 08 місяці 04 дні, з нього пільговий стаж (Список № 1) - не визначено.
Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії та не зарахуванні спірних періодів роботи до страхового та пільгового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005.
Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Як вбачається з наданої до суду копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , згідно з записом № 18 - 08.11.2000 прийнято формувальником склопластикових виробів цеху Капітально-відновлювального ремонту, згідно з записом № 21 - 17.07.2006 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП.
Згідно з уточнюючою довідкою від 06.08.2024 № 2027/12л, виданою АТ «ДНІПРОВАГОНРЕМБУД», ОСОБА_1 з 08.11.2000 по 15.01.2003 виконував роботи в цеху капітально-відновлювального ремонту за професією, що передбачена Списком № 1 VIII «Хімічне виробництво» постанови КМУ № 162 від 11.03.1994; з 16.01.2003 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 17.07.2006 виконував роботи в цеху капітально-відновлювального ремонту за професією, що передбачена Списком № 1 VIII «Хімічне виробництво» постанови КМУ № 36 від 16.01.2003.
Також на підтвердження проведеної атестації позивач надав пенсійному органу копії наказу № 507 від 23.10.1997 та наказу № 400 від 22.10.2002.
Відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 08.11.2000 по 17.07.2006, відповідач у рішенні № 045750026427 послався на лист Головного управління Держпраці від 24.06.2019 № 3491/47-2, в якому наведена така інформація: «з урахуванням вищенаведеного в наданих до вивчення документах відсутні дані, які надають підстави для внесення посади «формувальника склопластикових виробів цеху Капітально-відновлювального ремонту» до пункту 8 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове забезпечення за Списками № 1 та № 2, затверджених наказом від 23.10.1997 № 507».
Натомість суд апеляційної інстанції вважає неправомірним посилання пенсійного органу на лист Головного управління Держпраці в своєму листі від 24.06.2019 № 3491/47-2 в якості підстав для відмови у призначенні пенсії позивачеві, адже недоліки при виданні розпорядчих документів підприємством не може позбавляти працівника соціальної гарантії на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, який підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та уточнюючої довідки від 06.08.2024 № 2027/12л.
Відтак, орган ПФУ мав перевірити чи відносяться посади, на яких працював позивач у спірний період до робіт, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1.
У свою чергу суд апеляційної інстанції встановив, що Списком № 1 VIII «Хімічне виробництво» постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 передбачено: робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижче зазначених виробництвах і роботах: зокрема ізоціанатів, поліамідів, поліуретанів, поліефірних смол, простих і складних ефірів целюлози; безперервного і штапельного скловолокна (за винятком теплоізоляційного скловолокна), а також виробів з нього і склопластика; полідієну; полівінілпіролідону; полімерів і сополімерів.
Списком № 1 VIII «Хімічне виробництво» постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 передбачено: працівники, зайняті у нижчезазначених виробництвах і на роботах: активованого вугілля(1); алюмогелю; аерогелю; альдегідів та їх похідних; амінів, їх сполук; аміаку (включаючи газову сировину); активованого піролюзиту; азбовінілу; білої сажі; брому, його сполук; з виплавлення сірки незалежно від способу; галоїдопохідних етилену, їх полімерів і співполімерів; гератолю; гопкаліту; графітноколоїдних препаратів; гуанідинів та їх похідних; двооксиду марганцю; детергентів; диметилсульфату; десульфуратора; дипроксиду; інгібіторів; ванадієвих і сурм`яних сполук; іонообмінних смол і напівпродуктів з них; йоду, його сполук; каустичної соди; капролактаму; камфори; карбіду кальцію; карбюризаторів; каталізаторів; кетонів, їх похідних; коагулянту; креоліну; лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників; лаків та їх сумішей; меркаптанів; металевого натрію, калію, їх оксидів; металевих порошків хімічним способом; мінеральних і органічних кислот, їх сполук, похідних, у тому числі регенерації, денітрації і концентрації; мінеральних солей; мінеральних добрив; міпоросепараторів; сечовини; миш`яку і його солей; необростаючих сполук і токсинів до них; нітросумішей; некалю; тіоколу; збагачення миш`якових, апатитонефелінових, сірчаних руд; органічних та неорганічних реактивів; оксидів, перекисів, гідроперекисів та їх сполук; оксиду етилену і продуктів на його основі; органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної, ароматичної гетероциклічної сировини, у тому числі продуктів для синтезу барвників, пігментів і лаків; осеїну; з піролізу вуглеводів нафти, очищення, компримування, поділу пірогазу; з крекінгу газу, природних газів; пластифікаторів; пластичних мас на основі: фенолів, крезолів, ксиленолів, резорцину, сумарних фенолів, меламіну, аніліну, фурфуролу, тіосечовини, ізоціанатів, поліамідів, поліуретанів, поліефірних смол, простих і складних ефірів целюлози; безперервного і штапельного скловолокна (за винятком теплоізоляційного скловолокна), а також виробів з нього і склопластика; полідієну; полівінілпіролідону; полімерів і співполімерів акрилової та метакрилової кислот, їх похідних; полімерів простих вінілових ефірів; поліетилентерефталатів, бутадієну, поліізобутилену, ізопрену, латексів, плівкових та інших матеріалів на їх основі; поліфосфатів; полікарбонатної плівки; поропластів; порофору; пресувальних матеріалів; похідних бензолу, бензоїлу, нафталіну, їх гомологів; простих та складних ефірів; ртутних приладів і препаратів; гумовому, гумотехнічному і шинному в таких цехах (дільницях): підготовчих, підготовки сировини, вулканізації, виготовлення клеїв для гуми; світлосполук; свинцю, ртуті, хрому, їх оксидів, продуктів їх сполук; селену, телуру, селенових, мідних, цинкових сполук; сірководню; сілікагелю; синтетичних каучуків; синтетичних вітамінів(1); синтетичних барвників, пігментів, їх розмелювання, сушіння; синтетичних смол, лаків; сполук барію, титану; спиртів, їх похідних; стиролу, його похідних, полімерів, співполімерів; сульфовугілля; сцинтиляційних матеріалів; термочутливих фарб, олівців; технічних, кормових фосфатів; технічного вуглецю, матеріалів на його основі; вуглеводнів, їх сполук; уротропіну; фенолу, його сполук; феромагнітного, піногенераторного порошку; флотореагентів; формальгліколю; фосфору, фосфорної кислоти, їх похідних; фреонів усіх класів; фригітів; фтору, його сполук; фторхлорорганічних сполук; хімікатів для виготовлення гуми, каучуку; хімікатів для сільського господарства, садівництва, медичних препаратів, бензинів, мастил, трансформаторних масел для боротьби з пилом, флотореагентів, пластичних мас, штучних волокон, для кольорової, чорно-білої кінофотоплівки, паперу для кінофотопромисловості; хімічних засобів захисту рослин, протруйників, відлякуючих засобів, препаратів на їх основі; хімпоглиначів; хлору, його сполук; хлорвінілу, його полімерів, співполімерів; ронгаліту і сульфованих жирових продуктів; целозольвів; ціанистих, роданистих сполук; ціанатів, диізоціанатів, їх похідних; екстраліну; елементорганічних сполук; емалей, препаратів з дорогоцінних металів; емульсії жирових сумішей, їх пом`якшувачів; етилової рідини; отрутохімікатів.
Колегія суддів зазначає, що вказаний розділ дійсно не містить назву професії «формувальника склопластикових виробів цеху Капітально-відновлювального ремонту», проте розділ VIII «Хімічне виробництво» не визначає конкретну професію, а лише загально вказує, що він поширюється, зокрема на «працівників», «робітників» зайняті у виробництвах і на роботах, зокрема, виробів склопластика, а відтак за висновком суду, вказаний розділ поширюється на роботи, які виконувалися позивачем у спірний період – «формувальник склопластикових виробів цеху Капітально-відновлювального ремонту».
Додатково звертає увагу, що роботодавцем - АТ «ДНІПРОВАГОНРЕМБУД», видано 06.08.2024 уточнюючу довідку про виконання ОСОБА_1 у період 08.11.2000 по 17.07.2006 робіт, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Щодо не проведення або неналежного проведення атестації робочих місць, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а дійшла правового висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» – «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у справі). Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, не проведення атестації робочого місця не може бути підставою для позбавлення позивача права на тримання пільгової пенсії, адже особа не може нести відповідальність за недотримання роботодавцем вимог чинного законодавства.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення ПФУ в частині, яка є предметом оцінки в суді апеляційної інстанції, є протиправним.
Належним способом відновлення порушеного права позивача у цьому випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області як органу, який прийняв оскаржуване рішення, зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи ОСОБА_1 з 08.11.2000 по 17.07.2006.
При цьому не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 29.11.2024, адже, заява ОСОБА_1 від 29.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 має бути остаточно вирішена пенсійним органом, призначеним в порядку екстериторіальності для її розгляду. 
Також колегія суддів звертає увагу апелянта, що пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
При цьому абзац другий частини 4 статті 245 КАС України встановлює, що у разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Зважаючи на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.12.2024 №045750026427 є протиправним та підлягає скасуванню, а також те, що визначення права на призначення пенсії відноситься до повноважень пенсійного органу, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2024 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 07 травня 2024 року у справі № 460/38580/22 дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/16696/25 скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_1 з 08.11.2000 по 17.07.2006.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 26 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 26 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров