ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/358/26 Справа № 199/6652/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 квітня 2026 року м.Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 листопада 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 24.05.2021 (орган, що видав 5612), РНОКПП НОМЕР_2 , має військовий квиток серії НОМЕР_3 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 14.09.2012, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, 27.04.2025 о 19:15 годині у місті Добропілля, пров. Курчатова, 1 повторно керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML320», н.з. НОМЕР_5 , з ознакою алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Alcotest 6810 Drager» або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 листопада 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу. На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до накладеного адміністративного стягнення приєднано невідбуті частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідно до: 1) постанови судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, яка набрала законної сили 24.09.2024; 2) постанови судді Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2024, яка набрала законної сили 09.12.2024 та остаточно накласдено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 13 років 11 місяців 8 днів, без конфіскації транспортного засобу. Стягнуто на підставі ст. 40-1 КУпАП на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 гривень 60 копійок.
З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду ухвалена за неповного з`ясування обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що при розгляді справи не було дотримано принципів законності, презумпції невинуватості, змагальності сторін та стандарту доведення вини поза розумним сумнівом. Зазначає про неналежну оцінку доказів та невиконання обов`язку щодо всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, а сумніви щодо доведеності вини мали тлумачитися на його користь. Вказує на необхідність застосування гарантій, передбачених Конвенцією про захист прав людини і практикою ЄСПЛ, зокрема щодо справедливого судового розгляду, належного збору та оцінки доказів, а також вмотивованості судового рішення. Зазначає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення має здійснюватися з дотриманням стандартів, наближених до кримінального процесу, а ці вимоги, на його думку, дотримані не були. Просить оскаржувану постанову скасувати, винести нову постанову якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Апеляційний суд враховує правові позиції ЄСПЛ, зокрема у справах «Смірнов проти України» та «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», щодо обов`язку учасників добросовісно користуватися процесуальними правами та не вдаватися до затягування провадження.
Керуючись ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає за можливим справу розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно частини 3 цієї статті дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 313514 від 27.04.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у водія ОСОБА_1 була виявлена ознака алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER 6810»;
Змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2025, з якого убачається, що у водія ОСОБА_1 була виявлена ознака алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився;
Матеріалом відеозапису працівника поліції, з якого убачається, що працівник поліції назвав адресу місцезнаходження. ОСОБА_1 представився та повідомив, яким транспортним засобом він керував. Працівником поліції було встановлено, що номерні знаки авто не відповідають транспортному засобу, яким керував ОСОБА_1 . Працівником поліції повідомлено, що відносно ОСОБА_1 буде винесена постанова з цього приводу, йому роз`яснені права. ОСОБА_1 повідомив, що має посвідчення водія, проте забув його вдома, поспішає на бойове завдання. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 згідно бази «Армор» позбавлений права керування транспортними засобами. Працівник поліції повідомив, що відносно водія буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснені права. ОСОБА_1 повідомив, що підписувати протокол не буде, надавати пояснення не буде, поспішає на бойове завдання. Працівник поліції повідомив, що від ОСОБА_1 чутно запах алкоголю і він вважає, що ОСОБА_1 вживав алкогольна напої. На питання працівника поліції: «Вживали?», ОСОБА_1 відповів: «Ні, може вчора вранці, сьогодні перед керуванням не вживав». На питання працівника поліції: «Будете продувати газоаналізатор Драгер на місці зупинки?», ОСОБА_1 відповів: «Ні, не буду, бо поспішаю». На питання працівника поліції: «Їхати в медичний заклад для встановлення стану сп`яніння будете?», ОСОБА_1 відповів: «Ні». Працівником поліції повідомлено, що у разі відмови ОСОБА_1 порушить п. 2.5 Правил дорожнього руху та оскільки він двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП буде складено протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснені права. ОСОБА_1 не бажав надавати пояснення та підписувати протокол. ОСОБА_1 відсторонили від керування.
Копією постанови судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП;
Копією постанови судді Костопільського районного суду Рівненької області від 26.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст.ст.30, 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.3 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення принципу презумпції невинуватості є необґрунтованими та безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд, матеріалом відеозапису, а також копіями постанов про попереднє притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. Оцінка цим доказам надана судом першої інстанції відповідно до ст.252 КУпАП, а підстав не погоджуватися з такою оцінкою апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів вини та недотримання стандарту доказування поза розумним сумнівом спростовуються матеріалами справи. Сам факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, за наявності законної вимоги поліцейського, утворює об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
Посилання апелянта на порушення вимог Конвенції про захист прав людини та практики ЄСПЛ є безпідставними, оскільки матеріали справи не свідчать про порушення права на справедливий судовий розгляд. Навпаки, суд першої інстанції забезпечив дотримання процесуальних гарантій, дослідив докази та навів належні мотиви прийнятого рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом є необґрунтованими. Вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалом відеозапису, з якого вбачається, що сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а також іншими доказами в їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів повторності та неможливості кваліфікації за ч.3 ст.130 КУпАП є безпідставними. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував копії постанов Березнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 та Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2024, які підтверджують, що апелянт двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП. Підстав ставити під сумнів ці докази апеляційний суд не вбачає та апелянтом не спростовано наявність цих рішень.
Доводи про недопустимість відеозапису та порушення Інструкції №1026 також є необґрунтованими. Як правильно зазначив суд першої інстанції, наявний матеріал відеозапису в достатній мірі зафіксував саме процедуру огляду та відмову водія пройти огляд у порядку, визначеному ст.266 КУпАП, що є юридично значущими обставинами для даної категорії справ.
Посилання апелянта на те, що огляд мав проводитися виключно співробітниками Військової служби правопорядку, є безпідставними. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення ст.266, 266-1, 255 та 15 КУпАП передбачають застосування до апелянта загального порядку огляду, а повноваження щодо виявлення ознак сп`яніння та складання протоколу за ст.130 КУпАП у даному випадку належали саме уповноваженим працівникам Національної поліції.
Доводи про неможливість застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами також відхиляються як необґрунтовані. Суд першої інстанції правильно застосував положення ч.3 ст.30 КУпАП та санкцію ч.3 ст.130 КУпАП, обґрунтовано застосував стягнення, у тому числі з приєднанням невідбутої частини попередніх стягнень.
Суд першої інстанції дослідив усі наявні докази, надав їм належну оцінку відповідно до ст. 252 КУпАП, перевірив доводи сторони захисту та мотивовано відхилив їх. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не свідчать про порушення норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваної постанови.
Вони зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення норм законодавства і не містять об`єктивних підстав для скасування судового рішення.
Дії, вчинені ОСОБА_1 є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина ОСОБА_1 . 
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 листопада 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя