ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2706/26 Справа № 186/2012/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Янжула С. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Гапонова А.В.,
за участю секретаря   Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Янжули С.А. від 04 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,– 
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», через що захворів на професійні захворювання. Актом форми П-4 від 01 листопада 2023 року розслідування причин виникнення професійного захворювання встановлено, що причинами виникнення у нього професійних захворювань є хімічні фактори, важкість та напруженість праці. Довідкою первинної МСЕК від 21 грудня 2023 року йому встановлено первинно сукупно 40% втрати профпрацездатності, з яких: 20% - ХОЗЛ, 20% - ДПА. В подальшому, 31 липня 2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи йому повторно сукупно встановлено 55% втрати профпрацездатності, з яких: 25% - ДФА, 30% - ХОЗЛ, також, встановлено ІІІ групу інвалідності на рік. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у зв`язку з отриманим хронічним професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 180000,00 грн.
Рішенням Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я – задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 110 000 (сто десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в розмірі 1 098 гривень.
В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом стягнення моральної шкоди у меншому розмірі, ніж стягнув суд першої інстанції з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах на різних посадах. Звільнений з роботи 16 березня 2022 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46-52).
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 листопада 2023 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої – другої стадії( пиловий бронхіт першої – другої стадії, емфізема легень першої -другої стадії) група «В». Легенева недостатність другого ступеню; 2. двобічний плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів ( ПФ першого - другого ст), стійкий больовий синдром.
Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Підземні умови праці в гірничих виробках не дозволяють досягнути гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин в повітрі робочої зони, гранично-допустимих рівнів шуму, допустимих параметрів показників важкості праці. Технологія виконання підземних робіт здійснюється відповідно нормативних актів з охорони праці для вугільних підприємств України. Засоби колективного та індивідуального захисту від впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві впроваджено та забезпечено працівника згідно з галузевими нормами. Із засобів індивідуального захисту органів дихання був забезпечений респіратором РПА-ТД-який за принципом дії залежно від способу забезпечення захисту відноситься до фільтрувальних засобів. У складі респіратора РПА-ТД-2 використовувались захисні змінні протиаерозольні фільтри ФРПА P2 R, які відносяться до класу захисту Р2 відповідно до вимог ДСТУ EN 143:2002 «Засоби індивідуального захисту органів дихання. Протиаерозольні фільтри. Вимоги, випробування, маркування». Респіратор РПА-ТД-2 забезпечує захист органів дихання від запиленості повітря робочої зони в концентрації до 1000 мг/м' у вугільних шахтах. Рекомендується використовувати під час виконання важкої інтенсивної роботи, підвищеної вологості, при підвищених або знижених температурах,. Застосовується в робочих умовах, при об?ємній частці кисню в повітрі не менше 17%. Працівник при виконанні робіт дотримувався інструкції з експлуатації респіратора РПА-ТД-2 та фільтрів ФРПА P2 R, у тому числі проводив перевірку перед використанням, дотримувався правил використання та зберігання
Причинами виникнення професійного захворювання є: Хімічні фактори: Кремнію діоксид кристалічний за вмісту пилу від 10 до 70% (граніт. шамот, слюда-сирець, вуглепородний пил та ін.) в повітрі робочої зони - 97,75 мг/м, при ГДК - 2 мг/м3. Важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, за участю м?язів корпуса та ніг становить 114597,00 кг/с; періодичне перебування у незручній позі 26,00% часу зміни, нахили тулуба (вимушені, більше 30?) - 60 разів за зміну; переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом, протягом зміни) становить - 12,1 км (а.с. 6-8).
Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №131804 від 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 40% без встановлення групи інвалідності (а.с. 39).
31 липня 2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №135/25/2409/В позивачу повторно сукупно встановлено 55% втрати профпрацездатності, з яких: 25% - ДФА, 30% - ХОЗЛ, та третю групу інвалідності (а.с.43-44).
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з професійним захворюванням, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААА №131804 від 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 40% без встановлення групи інвалідності; в подальшому, 31 липня 2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №135/25/2409/В позивачу повторно сукупно встановлено 55% втрати працездатності та третю групу інвалідності; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 110000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, у зв`язку з професійним захворюванням під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди є безпідставними, оскільки місцевий суд, на підставі медичних документів правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності, внаслідок чого відчуває моральні страждання. Сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.
Твердження апелянта про стягнення у аналогічних справах моральної шкоди у іншому розмірі не заслуговують на увагу, враховуючи, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення належним чином встановлені фактичні обставини справи, надано належної правової оцінки представленим доказам, у їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги про те, що стягненню підлягає суми відшкодування моральної шкоди із урахуванням утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів є безпідставними, оскільки правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації у рішенні суду грошової компенсації моральної шкоди із розміром сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.
Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»– залишити без задоволення. 
Рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов