Справа № 572/6646/25 
Провадження № 2/571/185/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року       с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області 
у складі:головуючого судді – Качмар М.Я.,
за участю секретаря судового засідання – Качановської О.Ф.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року позивач Сумська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення майнової (матеріальної) шкоди в сумі 55693,49 грн., завдану внаслідок безпідставного отримання грошового забезпечення та судові витрати у справі.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року вказану позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Рокитнівського районного суду Рівненської області.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 26.05.2025 на ім`я командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від імені сержанта із матеріального забезпечення 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 надійшов рапорт, у якому було зазначено, що 25.05.2025 під час проведення планової перевірки наявності особового складу в АДРЕСА_1 було встановлено відсутність колишнього навідника-оператора 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , який з 30.09.2024 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням.
На телефонні дзвінки вищезазначений військовослужбовець відповів, що продовжує лікування у с. Рокитне, Сарненського району, Рівненської області, але підтверджуючі документи не надав.
25.05.2025 була зроблена доповідь оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_1 .
Вказане стало підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025170040013508 від 08.08.2025 по ч.5 ст.407 КК України, за фактом безпідставної відсутності на службі та неповернення з лікування до місця тимчасової дислокації роти ОСОБА_1 до н.п. Сінне, Сумського району, Сумської області.
За час відсутності ОСОБА_1 на службі йому безпідставно було нараховано, а останнім отримано грошове забезпечення на суму - 55693,49 грн.
Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Качмар М.Я.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків встановлених суддею.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.
Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.
10.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення від представника Міністерства оборони України, згідно з якими, зазначені у позові прокурора фактичні обставини підтверджуються службовим розслідуванням, довідками військової частини про вартісну оцінку завданої шкоди, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.05.2025 №148 та іншими доказами.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.08.2024 ОСОБА_1 на підставі наказу № 243 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.08.2024 прибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 на посаді - гранатометника 3 відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та цього дня його було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 25.08.2024 та прийнято вважати таким, що з 24.08.2024 прийняв справи і посаду (а.с.73).
Відповідно до наказу №283 від 02.10.2024 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з 23.09.2024 на лікування до КНП «Сумська обласна клінічна лікарня», через поранення та виключено з продовольчого забезпечення з 03.10.2024 (а.с.74).
27.12.2024 ОСОБА_1 було увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (утримувати у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ) на підставі наказу №369 командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.75).
27.12.2024 ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_3 механізованої бригади на підставі наказу №280-РС командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади.(а.с.76)
28.05.2025 ОСОБА_1 з 25.05.2025 прийнято вважати таким, що самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення та припинено виплати на підставі наказу №148 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) (а.с.77).
Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Так, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу у військовій частині, в період з 27.12.2024 самовільно залишив військову без поважних причин, в умовах особливого періоду, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд.
Зазначені обставини встановлені актом службового розслідування (а.с.19-54).
За час відсутності ОСОБА_1 на службі йому безпідставно було нараховано, а останнім отримано грошове забезпечення на суму - 55693,49 грн (а.с.56).
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові (статті 11, 12 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»).
Відповідно до п. 15 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до п.2 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 26 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» передбачено, що Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як підтверджено матеріалами справи, відповідач за самовільне залишення військової частини був притягнений повної матеріальної відповідальності у сумі 55693,49 грн., за завдання шкоди внаслідок вчинення діяння, що має ознаки кримінального правопорушення.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Вищезазначена стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.
Оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб, норми ст.1212 ЦК України мають велике значення для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану.
Водночас правила ст.1215 Цивільного кодексу України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд України висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Правовий аналіз ст.ст.1212,1215 ЦК України, зміст цитованого вище правового висновку Верховного Суду України, дає підстави стверджувати про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Враховуючи викладене, положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, інших осіб чи наслідком події. Змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави є право позивача на повернення безпідставно отриманого або збереженого майна і обов`язок боржника повернути безпідставно одержане майно.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила.
Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності на військовій службі в сумі 55693,49 грн., дані кошти він отримав та не повернув.
Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, що призвело до отримання ним переплаченого грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди військові частині, а тому підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 19, 141, 259 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 ) майнову (матеріальну) шкоду в сумі 55693,49 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто три гривні 49 копійок), завдану внаслідок безпідставного отримання грошового забезпечення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Учасники справи:
Позивачі: Сумська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону, код ЄДРПОУ 38347014, місцезнаходження 40009, м. Суми, вул. Гетьмана Мазепи, 2.
Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження 03168, м. Київ-168, проспект Повітряних сил України, 6.
Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя          М.Я.Качмар