Справа № 172/341/26
Провадження № 2/172/152/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді – Битяка І.Г. 
за участі секретаря судового засідання – Глушко О.М.
представника позивача – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Маломихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітніх дітей, - 

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 вказує, що позивач з відповідачкою перебували у шлюбі з 16.03.2021 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу 18.08.2025 року. Останній раз позивач бачив відповідачку наприкінці 2022 року і вона повідомила, що влаштувала своє особисте життя за кордоном та повертатися до України вона не збирається. З метою отримати інформацію щодо можливого виїзду за кордон відповідачкою, представник позивача направив відповідний запит у прикордонну службу, однак йому було відмовлено у наданні інформації, оскільки без письмової згоди ОСОБА_3 на передачу її персональних даних запитувана інформація не може бути надана. З 2022 року по теперішній час доньки позивача проживають з ним, а матір не бере участі у їх вихованні та утриманні. Діти мають усі необхідні умови для забезпечення нормального життя, виховання та навчання, доньки знаходяться на повному утриманні позивача. До початку активних бойових дій у Маломихайлівській громаді позивач з дітьми проживав у квартирі, що належить йому на праві власності. Після отримання статусу внутрішньо переміщених осіб діти й надалі продовжити проживати з батьком. Просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання батьком  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, зазначає, що проживає у Чехії, де влаштовує своє сімейне життя з іншим чоловіком та повертатися в Україну не планує.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2021 року, який розірвано на підставі рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2025 року. 
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з довідками від 26.08.2025 року ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є внутрішньо переміщеними особами з вказаної дати. Фактична місце перебування позивача та його дітей відповідно до цих довідок – АДРЕСА_2 .
Позивач є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.02.2021 року, посвідченого нотаріально.
Відповідно до акту, складеного депутатом Маломихайлівської сільської ради 27.01.2025 року та довідкою Маломихайлівської сільської ради від 27.01.2025 року діти ОСОБА_8 , 2015 року народження та ОСОБА_9 , 2022 року народження проживають разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , який виховує їх самостійно. Дружина ОСОБА_3 з 20.09.2024 року знаходиться за кордоном.
Неповнолітня ОСОБА_8 , 2015 року народження відповідно до довідки від 10.12.2025 року навчається в Просянському ліцеї Маломихайлівської сільської ради.
Згідно з характеристикою, виданою директором та класним керівником Просянського ліцею Підгола Христина виховується у повній сім`ї, на даний час мати перебуває за кордоном, ОСОБА_10 та її менша сестра ОСОБА_11 проживають з батьком ОСОБА_2 , який і займається вихованням дітей самостійно. Батько дітей підтримує контакт з класним керівником, цікавиться життям дитини в закладі, виявляє увагу і турботу. 
З акту № 685, складеному комісією виконавчого комітету Васильківської селищної ради 26.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дітьми ОСОБА_6 , 2015 року народження та ОСОБА_7 , 2022 року народження.
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
У статті 7 СК України визначено, що суд при розгляді справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У ч. 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
У принципі 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.
У частинах 1-3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Стаття 160 СК України закріплює, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини.
Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22.
При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.
Таким чином, судом в ході розгляду справи було встановлено, що батьками неповнолітніх ОСОБА_12 , 2015 року народження та ОСОБА_13 , 2022 року народження є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Діти проживають з батьком ОСОБА_2 , знаходяться на його повному утриманні та виховуються ним самостійно, матір дітей перебуває за кордоном, повертатися в Україну не виявляє бажання, визнає позовні вимоги щодо самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_2 неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , 2015 року народження та ОСОБА_13 , 2022 року народження. Факт самостійного утримання та виховання батьком своїх неповнолітніх доньок повністю підтверджується зібраними у справі доказами та необхідний позивачу для захисту прав та інтересів дітей насамперед у тих випадках, у яких рішення повинно прийматись обома батьками (визначення місця проживання, участь у вихованні та навчанні, питання соціального захисту та ін.).
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 , тому позов слід задовольнити у повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, однак відповідно до позовної заяви позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідачки.
На підставі викладеного, принципу 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 160, 180, 181 СК України, ст.ст. 8,11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Маломихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітніх дітей – задовольнити.
2. Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк