Справа №592/3331/26
Провадження №3/592/797/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року           м.Суми
Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2026 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 601535 інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Аксененком В`ячеславом Сергійовичем. У вказаному протоколі зазначено про те, що 26.02.2026 о 21:36:00 в м. Суми по вул. Засумська, буд. 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Navara, без номерних знаків, з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6510 або прослідувати до медичного закладу відмовився, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions 471505 471993 Xiaomi y I car DVR 2784, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. п. 1) .
08.04.2026 захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 адвокат Лопаткін Олег Вікторович надіслав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, із змісту якого вбачається, що на підставі договору ним здійснюється захист ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повноваження додані до матеріалів справи. В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, розгляд справи було призначено на 09:00 09.04.2026. Сторона захисту вважає, що справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки при притягненні до відповідальності ОСОБА_1 , безпосередньо при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, співробітниками поліції були допущенні грубі порушення вимог ст. ст. 251, 252, 266, 266-1, 268, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також вимоги наказу № 1452/735 від 09.11.2015 “Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) , процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та безпосередньо порядок проведення такого огляду, що унеможливлює притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також порушення співробітниками поліції (стороною обвинувачення) , норм матеріального та процесуального права. Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом. Відповідно до ст. 6 Закону України “Про Національну поліцію України” , поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Ст. 7 цього ж Закону говорить про те, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Сторона захисту, дослідивши докази у їх сукупності, прийшла до наступного висновку. Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Установленим порядком проходження медичного огляду є визначена в ст. 266 КУпАП, розд. IX “Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі” , затвердженій наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853) , розд. І-ІІІ “Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу, та швидкість реакції” , затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858) і п. п. 3-8 “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) , процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду. Відповідно до “Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Окрім того, обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. На підтвердження правомірності своїх дій інспектор поліції надав суду відеозапис з нагрудної камери інспектора та зі службового транспортного засобу. Сторона захисту звертає увагу суду на той факт, що співробітники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не називаючи при цьому жодних ознак алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Після чого співробітники поліції жодного разу не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не доставляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, а відразу, в порушення ст. 266 КУпАП, почали складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що, свою чергу, підтверджується відеодоказами, які наявні в матеріалах справи: CLIP-0; CLIP-2; а саме: в період часу з 21:37:08 до 21:43:45 чітко вбачається, що співробітники патрульної поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Після того як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, співробітники патрульної поліції відразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Пряма мова: “Поліцейський – 21:37. Що там є, да не, треба спілкуватись. 21:38:25, Ви будете проходити огляд на місці зупинки ОСОБА_1 . - Не буду. Поліцейський - Ви відмовляєтесь проходити огляд на місці зупинки, ОСОБА_2 , людина відмовляється проходити. Поліцейьский – 21:41:12 та 21:41:14. Зараз на Вас буде складено протокол, ст. 268, ст. 63 Конституції України. Саме на зазначених стороною захисту відеодоказах вбачається порушення процедури (порядку) проведення огляду від початку проведення огляду до моменту висунутого ОСОБА_1 звинувачення співробітники патрульної поліції. У співробітників патрульної поліції УПП в Сумській області під час проведення огляду відносно ОСОБА_1 була лише одна вимога пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Законодавством України, а саме: ст. 266 КУпАП, Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 “Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами, чітко визначений порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Ст. 266 КУпАП Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом (ст. 266 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2342-III від 05.04.2001; в редакції Закону № 586-VІ від 24.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами 885-VІ від 15.01.2009, № 596-VIII від 14.07.2015, № 1054-ІХ від 03.12.2020, № 1231-ІХ від 16.02.2021) . Наказ № 1452/735 від 09.11.2015 “Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” . Розділ І. 7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) . Розділ II. 9. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Оскільки ОСОБА_1 не погодився (відмовився) пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager 6820, а також співробітниками поліції, в порушення закону, не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому співробітниками поліції (стороною обвинувачення) не було надано суду беззаперечних доказів вини особи в порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В даному випадку посадовою особою (стороною обвинувачення) не було поставлено інших вимог стосовно ОСОБА_1 , а якщо це так, то як ОСОБА_1 міг відмовитись від проходження огляду ще і в закладі охорони здоров`я, якщо від посадових осіб такої пропозиції (вимоги) жодного разу не находило. Сама по собі незгода на проходження, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу не передбачає адміністративної відповідальності. Склад правопорушення – це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. На думку сторони захисту, співробітниками поліції (стороною обвинувачення) не сформульовано суть обвинувачення. Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений адміністративним законодавством України, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законодавством. При цьому, слід враховувати те, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ – акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати) , який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) . З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 255, 256, 266, ч. 1 ст. 130 КУпАП, сторона захисту приходить до переконання про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 був складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними. Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування “поза розумним сумнівом” , який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій. Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) , що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, дослідивши докази по справі, сторона захисту дійшла висновку про відсутність вини ОСОБА_1 , а тому вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутністю порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху. Отже, в даному контексті слід провести аналогію з Кримінальним процесуальним Кодексом України, а саме: зі ст. 86 КПК України. Допустимість доказу, а саме: ч. 2 “Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення” . Ст. 87 КПК України Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Ч. 2 п. 3 визначає, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння – порушення права особи на захист. Вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року та національним законодавством України. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п. п. 29-30 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine) від 09.12.1994, заява № 303-А. Оскільки процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у випадках, коли положення адміністративного законодавства не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються основні засади (принципи) судочинства України, передбачені у ст. 129 Конституції України, розд. І Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та інших нормативно-правових актах, оскільки при наявності вказаних вище істотних порушень вимог процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення, неможливо притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові. Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008, заява № 16437/04, у справі “Кобець проти України” (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі “Авшар проти Туреччини” (Avsar v. Turkey) , згідно яким “доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом” . Аналізуючи вище викладене він вважає, що співробітниками поліції (стороною обвинувачення) було порушено норми матеріального та процесуального права при складанні протоколу про адміністративні правопорушення у справах про адміністративне правопорушення, ними було порушено принцип законності та верховенства права, позиція співробітників поліції не узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини, а також з рішеннями Конституційного суду України, звинувачення не може ґрунтуватися лише на словах сторони обвинувачення або на словах особи, яку притягують до відповідальності. На підставі вищевикладеного, відповідно до чинного законодавства України, керуючись ст. ст. 19, 59, 62 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 255, 256, 266, п. 1 ст. 247 КУпАП, він просив закрити справу про адміністративне правопорушення № 592/3331/26 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , які передбачені п. 2.5. Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також порушення співробітниками поліції (стороною обвинувачення) норм матеріального та процесуального права (вхідний № 13840/26 від 08.04.2026) (а. п. 22-26) .
Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Згідно п. 7 розд. І, п. п. 8, 9 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного інспектором, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1413-15#Text) .
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v023p710-10#Text) .
Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази по справі, суд встановив, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 2 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя        Ігор БИЧКОВ