Справа № 522/17354/25-Е
Провадження № 2/522/3722/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Донцової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою позовної заяви ОСОБА_1 до Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, -
ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, у якій позивач просить звільнити з-під обтяження 275/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , шляхом скасування:
- арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови АА №128159 від 09.09.2004 року, видавник: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі , Номер запису про обтяження: 1319385;
- заборони на нерухоме майно, накладеної на підставі постанови АА №128159 від 09.09.2004 року, видавник: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, Номер запису про обтяження: 1319385.
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , яка володіла 275/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , прийняв спадщину відповідно до закону. Позивач не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину на 275/1000 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на вказану нерухомість було накладено арешт, який зареєстровано 21 вересня 2004 року за №1319385 державним реєстратором - Першою Одеською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови АА №128159 від 09 вересня 2004 року, винесеної Першим відділом державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси. У зв`язку з цим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених майнових прав та інтересів як спадкоємця, оскільки на сьогоднішній день неможливо ані виконати вимоги виконавчого документа, ані зняти арешт із спадкового майна через технічну неможливість зробити це без рішення суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2025 відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 28.10.2025.
У підготовче засідання 28.10.2025 учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від відповідача заяви та клопотання не надходили, причини неявки відповідача суду не відомі. Розгляд справи відкладено на 21.01.2026.
У підготовче засідання 21.01.2026 з`явилась представник позивача – адвокат Галайчук Ганна Сергіївна, відповідач у підготовче засідання не з`явився, заяви та клопотання не подавав, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2026, постановленою без оформлення окремим документом, закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті на 04.02.2026.
У судове засідання 04.02.2026 учасники справи не з`явились, заяви та клопотання не подавали, причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 11.03.2026.
У судове засідання 11.03.2026 з`явилась представник позивача – адвокат Галайчук Ганна Сергіївна, яка підтримала позовні вимоги ти просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви та клопотання не подавав, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідачів про судове засідання, однак відповідачі до суду не з`являлись, про причини неявки до суду не повідомляли, не подали відзив, враховуючи, що розгляд справи відкладався неодноразово, враховуючи наявність у справі заяви позивача про розгляд справи у найкоротший строк, що свідчить про підтримання позивачем позовних вимог попри його неявку у судове засідання, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності позивача та відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
11.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та на підставі ст.244 ЦПК України відклав ухвалення судового рішення до 30.03.2026, з урахуванням періоду перебування судді у відпустці. Враховуючи перебування 30.03.2026 судді у відпустці та з 31.03.2026 до 01.04.2026 – у відрядженні, ухвалення рішення відкладено до 02.04.2026. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, вислухавши доводи учасників справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У відповідності до вимог ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3-4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд встановив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 437113491 від 28.07.2025 в Реєстрі речових прав містяться відомості про те, що 16.07.2006 за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на 275/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.09.2004 зареєстровано арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1319118, зареєстровано реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, АА № 128159, 09.09.2004, Перший ВДВС Приморського РУЮ м. Одеси, об`єкт обтяження: квартира, 275/1000 ч, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , заявник: Перша одеська днк.
Також 21.09.2004 зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 1319385, реєстратор: Перша одеська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, АА № 128159, 09.09.2004, Перший ВДВС Приморського РУЮ м. Одеси, об`єкт обтяження: квартира, 275/1000 ч, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , заявник: Перша одеська днк.
Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 128159 від 09.09.2004, складеної державним виконавцем Терпіловським Олегом Миколайовичем Першого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції при примусовому виконанні наказу № 15-22/36-04-1151, виданого 06.08.2004 Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 1700,00 гривень штрафу, постановлено:
накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: об`єкт нерухомості: 275/1000 частин кв. АДРЕСА_2 ;
заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме: об`єкт нерухомості: 275/1000 частин кв. АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Листом вих. № 115066 від 15.07.2025 Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі повідомив, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існують відомості про внесення запису про арешт 1319385, на підставі постанови АА № 128159 про арешт від 09.09.2004. В електронній системі «Спецрозділ» за запитуваний період 2004 року відомості щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно АА № 128159 про арешт від 09.09.2004 року, та реєстратором внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, Електронна система не обліковує, так як в період 2004 року не була запроваджена, та процесуальні документи складались державними виконавцями на паперових носіях. З огляду на вищевикладене, неможливо ідентифікувати при виконанні якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника, та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, неможливо взагалі встановити підстави завершення виконавчого провадження.
Листом вих. № 115066 від 15.07.2025 Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі повідомив, що автоматизована система виконавчого провадження не містить інформації саме про виконавче провадження при виконання якого було винесено постанову про арешт майна боржника. Сформувати процесуальний документ виконавчого провадження система надає можливість лише при наявності в ній самого виконавчого провадження. У разі відсутності інформації про завершене виконавче провадження або діючи виконавче провадження, сформувати процесуальний документ є неможливим. Зарахування коштів на рахунок ДВС при відсутності інформації про перебування на виконання виконавчого провадження не вирішить порушене у зверненні питання.
Із сукупності наданих позивачем доказів вбачається, що виконавче провадження, в межах якого 09.09.2004 було зареєстроване арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1319118 та обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 1319385, завершене, підстави завершення виконавчого провадження не відомі, матеріали відповідного виконавчого провадження знищені, зарахування коштів на рахунок державної виконавчої служби за відсутності відомостей про виконавче провадження, в межах якого було зареєстровано обтяження, не вирішить питання щодо скасування зазначених обтяжень. 
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони». До того ж, верховенство права, як один із основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції.
У рішенні у справа «Свіргунець проти України» (Заява № 38262/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що оскільки другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії» [ВП] (G.I.E.M.S.R.L. and Others v. Italy) [GC], заява № 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28 червня 2018 року).
Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11 дійшов висновку, що враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо зняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.
Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.11.2021 у справі № 21/170-08, від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).
Враховуючи, що виконавче провадження, в межах якого 09.09.2004 було зареєстроване обтяження на нерухоме майно, завершене, матеріали виконавчого провадження знищені, встановити хто був стягувачем у виконавчому провадженні не вбачається за можливе, відповідач не подав відзив на позовну заяву та не заперечував проти задоволення позову, не повідомив суду про наявність невиконаного боржником зобов`язання зі сплати виконавчого збору в межах виконавчого провадження, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном.
Отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Скасувати обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1319118, накладений на 275/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 21.09.2004 16:12:53 за № 1319118 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, АА № 128159, 09.09.2004, Перший ВДВС Приморського РУЮ м. Одеси, об`єкт обтяження: квартира, 275/1000 ч, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , заявник: Перша одеська днк.
Скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 1319385, накладений на 275/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану 21.09.2004 16:45:32 за № 1319385 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, АА № 128159, 09.09.2004, Перший ВДВС Приморського РУЮ м. Одеси, об`єкт обтяження: квартира, 275/1000 ч, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , заявник: Перша одеська днк.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Юлія ЧОРНУХА