Справа № 464/992/26
пр.№ 2/464/1491/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі: 

головуючої – судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,
секретар судових засідань – БРИНОШ А.Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Факторинг партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з неї заборгованість за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року, за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року, за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року, за договором №75199359 від 29 серпня 2021 року та за договором №555152168203001 в загальному розмірі 364376 грн. 18 коп., також судовий збір в розмірі 4272 грн. 51 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.
Позов мотивує тим, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «ФК» Інакасо Фінанс» та ОСОБА_2 в електронній формі укладено договір позики №2660420443-114225, відповідно до умов якого ТОВ «ФК`Інакасо Фінанс» було перераховано відповідачці 4000 грн. строком на 20 днів із сплатою плати за користування кредитом в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки за вказним договором становить 29500 грн., з яких 4000 грн. тіло кредиту, 25500 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 18 січня 2022 року ТОВ «ФК» Інакасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №18-01/22. Згідно вказаного договору, ТОВ «Вердикт капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК» Інакасо Фінанс», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_2 за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року. 10 березня 2023 року укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року. 28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року.
Також, 10 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №102964595, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит в сумі 16000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки за вказним договором становить 126800 грн., з яких 16000 грн. тіло кредиту, 109200 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600 грн. заборгованість за комісією. 17 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №17/12-2021-62. Згідно вказаного договору, ТОВ «Вердикт капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_2 за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року. 28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року.
Також, 10 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №3707278, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит в сумі 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки за вказним договором становить 142780 грн., з яких 20000 грн. тіло кредиту, 122780 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 28 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №28-12/2021-72. Згідно вказаного договору, ТОВ «Вердикт капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_2 за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року. 28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року.
Також, 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір №75199359. Загальний розмір наданої позики становить 14281 грн., що включає в себе кошти, надані відповідачці за основним договором позики, а також додатково надані кошти на підставі укладених між сторонами додаткових угод до договору. Процентна ставка становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки за вказним договором становить 48645 грн. 38 коп., з яких 14281 грн. тіло кредиту, 34103 грн. 03 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 228 грн. 49 коп. інфляційні збитки, 32 грн. 86 коп. нараховані 3% річних. Згідно договору факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року відбулось переуступлення прав вимог, тобто ТОВ «Вердикт капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до ОСОБА_2 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №75199359. 28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75199359 від 29 серпня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №75199359 від 29 серпня 2021 року.
Також, 20 серпня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_2 укладено договір №555152168203001, відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання відповідачки по погашенню заборгованості за попереднім договором №555152168203 в сумі 6500 грн. на новий строк 30 днів аід проценти, вказані в п.1.1.1. договору, а відповідачка зобов`язалася повернути позикодавця позику та сплатити зазначені проценти. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки за вказним договором становить 16650 грн. 80 коп., з яких 6500 грн. тіло кредиту, 10150 грн. 80 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023 про відступлення права вимоги за кредитним договором №555152168203001 від 20 серпня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №555152168203001. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами становить 364376 грн. 18 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 та судові витрати по справі.
20 лютого 2026 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 09 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 23 березня 2026 року за клопотанням відповідачки.
20 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від відповідачки надійшла заява щодо позовних вимог та застосування позовної давності. За змістом заяви відповідачка зазначила, що не визнає позовних вимог, надані позивачем розрахунки заборгованості вважає необгрунтованими. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки з моменту останнього платежу за кредитними зобов`язаннями минуло понад три роки. Покликаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв`язку з дією воєнного стану, просить звільнити від нарахування штрафів, пені та додаткових санкцій. Крім того, заперечила щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважає такі не доведеними та не співмірними. Просить розгляд справи проводити у її відсутності.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 06 квітня 2026 року, для надання можливості позивачу подати письмові пояснення щодо заяви відповідачки та витребувано у позивача детальні розрахунки заборгованості.
27 березня 2026 року від представника позивача надійшли писмові пояснення, за змістом яких остання заперечила доводи відповідачки, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги. Зазначила, що позов подано у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобов`язань. Щодо позовної давності — вказала, що вона не пропущена, оскільки відповідачка неправильно визначає початок її перебігу; також враховуються обставини карантину та воєнного стану. Наголосила, що проценти нараховані правомірно та підтверджені розрахунками. При цьому штрафи, пеня та інші санкції не нараховувались — позов стосується лише основного боргу та процентів. Щодо витрат на правничу допомогу, відповідачка не довела їх неспівмірність, тому підстав для зменшення немає.
03 квітня 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали, подано детальні розрахунки заборгованості за договорами, стягнення за якими є предмотом розгляду даної справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте просить про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву в якій позовні вимоги не визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутності.
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Щодо договору №2660420443-114225.
Судом встановлено, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_2 укладений договір позики №2660420443-114225, відповідно до якого товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому договором.
Відповідно до пункту 2.2. договору кредит надається у загальному розмірі 4000 грн.
Згідно пункту 2.3. договору строк період користування кредитними коштами складає 20 днів та починається 28 серпня 2021 року та закінчується 17 вересня 2021 року.
Відповідно до пункту 2.5 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до пункту 2.6 договору розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника.
Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п.2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п.2.7 договору).
Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 цього договору (пункт 3.2 договору).
Згідно пункту 9.13 Договору за користування грошовими коштами у строк передбачений пунктом 2.3 договору встановлюється процентна ставка у розмірі 597% річних, або 1,95% за один день користування грошовими коштами.
Вказаний договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора K8DF8CTM. Інформація про транзакцію підтверджує перерахування на картковий рахунок позичальника, який зазначений у кредитному договорі, грошові кошти в сумі 4000 грн.
Таким чином у суду немає сумнівів щодо дійсності укладеного між позичальником та кредитором договору позики та дійсності таких намірів зі сторони відповідачки.
У інформації щодо позичальника містяться повні дані щодо ідентифікації позичальника, її номер телефону, електронна адреса, адреса проживання та номер банківської картки, на яку позичальник виявила бажання отримати грошові кошти № НОМЕР_1 .
18 січня 2022 року укладено договір №18-01/22 про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «ФК Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №2660420443-114225.
10 березня 2023 року укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором №2660420443-114225. 
28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором №2660420443-114225.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором від 28 серпня 2021 року №2660420443-114225 становить 29500 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 25500 грн.
Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 4000 грн., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 4000 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту).
Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за відсотками.
Так, у постанові від 04 лютого 2020 року у справі N912/1120/16 (провадження N12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст.1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що договір між сторонами укладено 28 серпня 2021 року, відповідно до умов якого строк кредитування становить 20 днів, а саме з 28 серпня 2021 року по 17 вересня 2021 року включно.
Таким чином, оскільки договором визначений строк його дії, який становить 20 днів, саме протягом даного строку правомірним є нараховування відповідачці передбачених цим договором відсотків.
Натомість, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувалися відповідачці також після спливу визначеного договором строку кредитування.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню — лише в межах строку кредитування, визначеного договором.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 17 вересня 2021 року загальна заборгованість відповідачки становила 5320 грн., з яких 1320 грн. — нараховані відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування.
Разом з тим судом встановлено, що 17 вересня 2021 року відповідачкою здійснено платіж у розмірі 480 грн., який підлягає врахуванню при визначенні розміру заборгованості.
З огляду на викладене, до стягнення підлягають відсотки у розмірі 840 грн. (1320 грн. – 480 грн.), нараховані в межах строку кредитування.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо договору №102964595.
Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №102964595. Зазначений договір було укладено у вигляді електронного документу, шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію особи б/н, що міститься в матеріалах справи.
У анкеті-заяві на кредит №102964595 від 10 вересня 2021 року позичальником ОСОБА_2 зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування: сума кредиту 16000 грн., строк кредитування 30 днів, з 10 вересня 2021 року по 10 жовтня 2021 року. Комісія за надання кредиту 1600 грн. Проценти за користування кредитом 6000 грн.
Окрім цього, сторони узгодили графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору №102964595 від 10 вересня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_2 на умовах строковості, платності та поворотності кредит на споживчі цілі в сумі 16000 грн., шляхом перерахування її грошових коштів на платіжну картку, що підтверджується квитанцією Liqpay.
17 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №17/12-2021-62. Згідно вказаного договору, ТОВ «Вердикт капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором №102964595 від 10 вересня 2021 року. 
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року. 
28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором №102964595 від 10 вересня 2021 року становить 126800 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16000 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 109200 грн., заборгованість за комісіями у розмірі 1600 грн.
Дослідивши наданий розрахунок, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення основної суми заборгованості (тіла кредиту) та комісії є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Водночас, як встановлено судом, нарахування відсотків здійснювалося позивачем також поза межами погодженого сторонами строку кредитування, що суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне обмежити розмір відсотків, що підлягають стягненню, лише тими, які нараховані в межах строку кредитування.
За таких обставин, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню — у частині стягнення тіла кредиту та комісії у повному обсязі, а також відсотків у розмірі 6000 грн., визначеному судом відповідно до умов договору, що разом становить 23600 грн.
Щодо договору №3707278.
Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №3707278. Зазначений договір було укладено у вигляді електронного документу, шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію особи б/н, що міститься в матеріалах справи.
У анкеті-заяві на кредит №3707278 від 10 вересня 2021 року позичальником ОСОБА_2 зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування: сума кредиту 20000 грн., строк кредитування 30 днів, з 10 вересня 2021 року по 10 жовтня 2021 року. Комісія за надання кредиту 1000 грн. Проценти за користування кредитом 3780 грн.
Окрім цього, сторони узгодили графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору №3707278 від 10 вересня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_2 на умовах строковості, платності та поворотності кредит на споживчі цілі в сумі 20000 грн., шляхом перерахування її грошових коштів на платіжну картку, що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс».
28 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №28/12-2021-72. Згідно вказаного договору, ТОВ «Вердикт капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором №3707278 від 10 вересня 2021 року. 
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року. 
28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором №3707278 від 10 вересня 2021 року становить 142780 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 122780 грн.
Дослідивши наданий розрахунок, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної суми заборгованості (тіла кредиту) є обґрунтованою, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Водночас, як встановлено судом, нарахування відсотків здійснювалося позивачем також поза межами погодженого сторонами строку кредитування, що суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне обмежити розмір відсотків, що підлягають стягненню, лише тими, які нараховані в межах строку кредитування.
За таких обставин, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню — у частині стягнення тіла кредиту у повному обсязі, а також відсотків у розмірі 3780 грн., визначеному судом відповідно до умов договору, що разом становить 23780 грн.
Щодо договору №75199359.
Судом встановлено, що 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики №75199359, відповідно до якого відповідачка отримала кошти у розмірі 14281 грн., строком на 30 днів.
Відповідно до п.2.3 договору процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Довідкою ТОВ «ФК» Фінекспрес» №КД-000014826/ТНПП від 28 лютого 2025 року, підтверджується те що, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.
Згідно договору факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року відбулось переуступлення прав вимог, тобто ТОВ «Вердикт капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до ОСОБА_2 
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №75199359. 
28 серпня 2025 року укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75199359 від 29 серпня 2021 року. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №75199359 від 29 серпня 2021 року.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором №75199359 від 29 серпня 2021 року становить 48645 грн. 38 коп., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14281 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 34103 грн. 03 коп., інфляційні збитки у розмірі 228 грн. 49 коп. та нарахованих 3% річних у розмірі 32 грн. 86 коп.
Дослідивши наданий розрахунок, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної суми заборгованості (тіла кредиту) є обґрунтованою, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Водночас, як встановлено судом, нарахування відсотків здійснювалося позивачем також поза межами погодженого сторонами строку кредитування, що суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне обмежити розмір відсотків, що підлягають стягненню, лише тими, які нараховані в межах строку кредитування.
За таких обставин, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню — у частині стягнення тіла кредиту у повному обсязі, а також відсотків у розмірі 8810 грн. 06 коп., визначеному судом відповідно до умов договору, що разом становить 23091 грн. 06 коп.
Щодо договору №555152168203001.
Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_3 укладено договір позики №555152168203001 (пролонгація). На підставі заявки на пролонгацію від 20 серпня 2021 року до договору позики №555152168203 тип позики «Миттєва позика» підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, сторони догорвору домовилися продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенні заборгованості по договору позики № 555152168203 в сумі 6500 грн. на строк 30 днів аід проценти, вказані в п.1.1.1, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023 про відступлення права вимоги за кредитним договором №555152168203001 від 20 серпня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №555152168203001.
Згідно розрахунку позивча загальний розмір по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказиним договором становить 16650 грн. 80 коп., з яких 6500 грн. заборгованість за тілом кредиту та 10150 грн. 80 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Враховуючи, що відповідачкою не надано іншого розрахунку заборгованості за вказаним договором чи відомості про відсутність такої, суд приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ.
З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №555152168203001 від 20 серпня 2021 року у розмірі 16650 грн. 80 коп. підлягають задоволенню.
Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.
Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Отже, визначений процесуальним Кодексом строк продовжено в силу Закону.
Окрім цього, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08 листопада 2023 року) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, строк позовної давності за вимогами на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні.
Зважаючи на наведене, правових підстав для застосування строку позовної давності - немає.
Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16 лютого 2012 року у справі «Савін проти України», п.97; рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України», п.115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. до матеріалів справи надано копію договору №02-07/2024 про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг партнерс», заявку на надання юридичної допомоги №998 від 01 серпня 2026 року, витяг з акту №27 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року.
При цьому, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, а також заяву відповідачки про неспівмірність витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000 грн.
Однак враховуючи часткове задоволення позову, а також зменшення судом витрат на правову допомогу до 5000 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1261 грн. 90 коп. 
Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1103 грн. 54 коп., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265 суд, 

В И Р І Ш И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження м.Київ, вул.Гедройця Єжи, 6, оф.521, заборгованість за договором №2660420443-114225 від 28 серпня 2021 року в розмірі 4840 грн., за договором №102964595 від 10 вересня 2021 року в розмірі 23600 грн., за договором №3707278 від 10 вересня 2021 року в розмірі 23780 грн., за договором №75199359 в розмірі 23091 грн. 06 коп., за договором №555152168203001 в розмірі 16650 грн. 80 коп., судовий збір в розмірі 1103 грн. 54 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1261 грн. 90 коп., що разом становить 94327 грн. 30 коп.
В решті вимог позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК