Справа № 560/21404/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

18 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000235/2 від 03.10.2025.
2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000632 від 03.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, адже подані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 17.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що документи, подані на виконання ч.2-3 ст.53 МКУ, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів за митною декларацією у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо дійсної вартості товару - "Засоби для макіяжу, косметичні препарати, препарати для ароматизації торгівельних марок: BIOAQUA, SADOER, FAYANKOU, Miss Lara, EVER ROSA, BEAUTY, USHAS, BEAUTY SKY, SCANLON, BoAMAW, EIR BABY. Виробник: NINGBO HIGHTOP IMPORT & EXPORT CO. LTD, Хingfu Biotechnology (Guangdong) Co., LTD". 
В результаті опрацювання документів, поданих згідно ч.2 та ч.3 ст. 53 МКУ, виявлено розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:
- заявлений рівень митної вартості окремих товарів (1, 2, 3, 4, 5) не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- до митного оформлення не надано "підтвердження товару", замовлення, проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення, передбачені пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 3.2 зовнішньоекономічного контракту;
- заявлені умови поставки передбачають страхування товару, однак в поданих документах не відображено інформацію про включення вартості страхового платежу до ціни товару, що не дає можливості пересвідчитись у повноті включення усіх складових митної вартості;
- до митного оформлення не подано заявку на перевезення, передбачену договором про надання транспортних та експедиційних послуг у міжнародному сполученні;
- витрати на транспортування до митного кордону України є нижчими, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 70,80 грн/км, після кордону України - 108,97 грн/км).
Окрім цього, подані до митного оформлення документи не містять усіх, визначених частиною 10 статті 58 МКУ числових значень складових митної вартості, а саме експедиційної винагороди, належним чином підтвердженої вартості страхування.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, зокрема, що наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Водночас така інформація сама по собі не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Позивачем були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товарів. Натомість відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій вартості товарів.
Також вказує на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком статті 53 МК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Відповідно п. 1 контракту № 30/04/25-1 від 30.04.2025, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю “ПОБУТ ПОСТАЧ” (покупець) та фірмою “NINGBO AMA INDUSTRY TRADE CO. LTD” (постачальник), постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар, а покупець - прийняти у власність та оплатити товар на умовах згідно "Підтвердження товару" (SALESCONFIRMATION).
Пунктом 1.2 вказаного контракту визначено, що товар поставляється партіями. На кожну партію товару покупець надає постачальнику замовлення, що направляється повідомленням факсимільним зв`язком та/або по електронній пошті.
Ціна за товар встановлюється в іноземній валюті - доларах США (US dollar) - та визначається на умовах поставки, зазначених в інвойсах на кожну партію товару, якщо інше не буде передбачено додатковими угодами до цього контракту (п. 2.1 контракту).
Згідно п. 2.2 загальна сума контракту визначається сумою всіх інвойсів до контракту. 
Оплата по цьому контракту здійснюється покупцем згідно умов визначених в інвойсі (п. 4.1 контракту).
На виконання контракту здійснено поставку товару згідно інвойсу № 2546 від 04.08.2025. Загальна вартість товару склала 54 494,47 доларів США. 
Відповідно до умов інвойсу № 2546 від 04.08.2025 оплата за товар здійснюється протягом 180 днів з дати виставлення рахунку, поставка здійснювалась на умовах “Інкотермс” 2020 - CIF Gdansk (Польща). 
Доставка товару здійснювалася за рахунок покупця відповідно до погоджених умов поставки. Для здійснення транспортного обслуговування було залучено двох суб`єктів господарювання:
- товариство з обмеженою відповідальністю “Ламан Шипінг”, яке здійснювало транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону на підставі договору № 05/05 від 05.05.2025;
- фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який здійснював міжнародне автомобільне перевезення на підставі договору № П/28/07/25/7/1 від 28.07.2025.
З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларант до Хмельницької митниці подав митну декларацію № 25UA400040023233U1 від 02.10.2025, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом, за ціною контракту (основним методом) в розмірі 2 358 603,79 грн. До складових митної вартості включено ціну товару 2 246 343,80 грн. (54 494,47 доларів США * 41,2215 грн./1 долар США). А також, відповідно до вимог МК України позивачем до митної вартості товару також включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 112 260,00 грн.
До митного оформлення разом з митною декларацією декларантом також подано такі документи:
- рахунок-фактура (інвойс) 2546 від 04.08.2025;
- автотранспортна накладна 481289 від 30.09.2025;
- декларація про походження товару 2546 від 04.08.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 207 від 30.09.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS -4681943 від 30.09.2025;
- калькуляція транспортних витрат 481289 від 30.09.2025;
- калькуляція транспортних витрат від 30.09.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів 30/04/25-1 від 30.04.2025;
- договір (контракт) про перевезення 05/05 від 05.05.2025;
- договір (контракт) про перевезення П/28/07/25/7/1 від 28.07.2025;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» 20/2UA від 20.09.2025;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» 20/4UA від 20.09.2025;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» 20/6UA від 20.09.2025;
- документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України №UA.276.268.01-25 від 25.09.2025;
- довіреність від 01.05.2025;
- протокол узгодження розбіжностей від 05.05.2025.
Однак, 03.10.2025 митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UА400000/2025/000235/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000632.
Підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UА400000/2025/000235/2 відповідачем зазначено, що при здійсненні аналізу поданих відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 53 МКУ документів, митним органом було встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема:
- заявлений рівень митної вартості окремих товарів (1, 2, 3, 4, 5) не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- до митного оформлення не надано "підтвердження товару", замовлення, проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення, передбачені пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 3.2 зовнішньоекономічного контракту;
- заявлені умови поставки передбачають страхування товару, однак в поданих документах не відображено інформацію про включення вартості страхового платежу до ціни товару, що не дає можливості пересвідчитись у повноті включення усіх складових митної вартості;
- до митного оформлення не подано заявку на перевезення, передбачену договором про надання транспортних та експедиційних послуг у міжнародному сполученні;
- витрати на транспортування до митного кордону України нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 70,80 грн/км, після кордону України - 108,97 грн/км).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу вимог ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст.53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
Отже, підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року у справі № 804/5445/17, від 31 березня 2020 року у справі №809/1858/16, від 15 лютого 2022 року у справі № 826/12901/17.
У митній декларації позивача митну вартість задекларованого товару було визначено декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Суд враховує, що митним органом в оскаржуваному рішенні зазначено: «При здійсненні поданих відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 53 МКУ документів, митним органом було встановлено, що вони містять розбіжності та підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару. Зокрема:
- заявлений рівень митної вартості окремих товарів (1, 2, 3, 4, 5) не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- до митного оформлення не надано "підтвердження товару", замовлення, проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення, передбачені пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 3.2 зовнішньоекономічного контракту;
- заявлені умови поставки передбачають страхування товару, однак в поданих документах не відображено інформацію про включення вартості страхового платежу до ціни товару, що не дає можливості пересвідчитись у повноті включення усіх складових митної вартості;
- до митного оформлення не подано заявку на перевезення, передбачену договором про надання транспортних та експедиційних послуг у міжнародному сполученні;
- витрати на транспортування до митного кордону України нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 70,80 грн/км, після кордону України - 108,97 грн/км).
Також, подані до митного оформлення документи не містять усіх, визначених частиною 10 статті 58 МКУ, числових значень складових митної вартості, належним чином підтвердженої вартості страхування.
Відповідно до ч.3 статті 53 МКУ для підтвердження числового значення митної вартості товарів необхідно надати наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації, банківські документи, прас-листи виробника товарів, копії митної декларації країни відправлення».
Згідно з ст. 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Відповідно до ч.4-5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Судом встановлено, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в інвойсі № 2546 від 04.08.2025. До складових митної вартості включено ціну товару 2 246 343,80 грн. (54 494,47 доларів США * 41,2215 грн./1 долар США). А також, відповідно до вимог МК України позивачем до митної вартості товару також включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 112 260,00 грн.
Позивачем було надано відповідачу пакет документів, а саме: контракт купівлі-продажу №30/04/25-1 від 30.04.2025; інвойс №2546 від 04.08.2025; декларацію про походження товару №2546 від 04.08.2025; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №05/05 від 05.05.2025; протокол узгодження розбіжностей від 05.05.2025; довідка про транспортні витрати №481289 від 30.09.2025; рахунок-фактуру №LS-4681943 від 30.09.2025; автотранспортна накладна (CMR) №481289 від 30.09.2025; договір (контракт) про перевезення №П/28/07/25/7/1 від 28.07.2025; довідка про транспортні витрати від 30.09.2025; рахунок на оплату №207 від 30.09.2025; довіреність від 01.05.2025.
Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на таке.
Так, відповідач як обставину прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів визначив те, що рівень вартості товарів за поданою митною декларацією був нижчий рівня митної вартості подібних товарів походженням з Китаю за такими ж кодами згідно з УКТ ЗЕД, митне оформлення яких здійснювалось іншими митницями.
Проте суд зазначає, що в спірному рішенні не зазначено який сайт використовував відповідач для порівняння ціни, які умови для продажу були на сайті виробника, чи ціна була вказана для роздрібного продажу.
Сам по собі факт відмінності ціни, яка наводиться декларантом від ціни наявної у базах митного органу, а саме наявної інформації щодо раніше визнаних митними органами митних декларацій на аналогічні товари, не може беззастережно свідчити про її невірне визначення декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів і в господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.
При розгляді адміністративної справи № 826/12037/17 Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2018 року висловлена правова позиція про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу даних про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Аналогічна позиція знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду - Касаційного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17.
Також суд звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Щодо висновку відповідача, що до митного оформлення не надано "підтвердження товару", замовлення, проформу-інвойс, копію митної декларації країни відправлення, передбачені пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 3.2 зовнішньоекономічного контракту, суд зазначає таке.
Частина 2 ст. 53 МК України містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товару.
Частиною 3 ст. 53 МК України, визначено перелік додаткових документів, які надаються у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Перелічені документи: «підтвердження товару», замовлення, проформа-інвойс, копія митної декларації країни відправлення не є основними документами, що підтверджують митну вартість товарів.
Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь - які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
При цьому, проформа-інвойс - за своєю правовою природою це попередній рахунок, що виписується або як пропозиція (оферта), або як рахунок на передоплату в рамках зовнішньоторговельної операцій, що передбачає попередні платежі.
Відмінність проформи інвойсу від інвойсу тільки в тому, що деякі дані можуть змінюватися в процесі узгодження замовлення.
Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Тобто, законодавцем альтернативно визначено документи, які мають бути подані декларантом до митного оформлення в залежності від умов проведення оплати.
Суд зазначає, що відмінності у назві «проформа-інвойс» та «інвойс» не змінюють суті документа. До того ж, така відмінність жодним чином не впливає на числові значення митної вартості, перевіряти які уповноважений митний орган.
Митна декларація країни відправлення у відповідності з п. 7 ч. 3 ст. 53 МКУ є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, у випадку якщо в документах визначених ч. 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Що стосується посилання у рішенні на митну декларацію країни відправлення, слід звернути увагу на те, що відповідач не обґрунтував яким чином це впливає на рівень митної вартості та метод заявлення митної вартості. Митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість і обраний метод її визначення.
Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення надані всі основні документи визначені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, вказані документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про митну вартість товарів, й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Щодо посилань відповідача на те, що заявлені умови поставки передбачають страхування товару, однак в поданих документах не відображено інформацію про включення вартості страхового платежу до ціни товару, що не дає можливості пересвідчитись у повноті включення усіх складових митної вартості, суд зазначає наступне.
Відповідно до інвойсу № 2546 від 04.08.2025 товар постачається на умовах CIF (Incoterms 2020).
Згідно з Офіційними правилами Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів у редакції з 01 січня 2020 року, умови поставки CIF (Cost, Insurance and Freight вартість, страхування і фрахт) передбачають, що поставка вважається здійсненою продавцем у момент, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. При цьому продавець зобов`язаний не лише понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, але й забезпечити морське страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Зазначене страхування, відповідно до вимог терміна CIF, має мінімальне покриття, якщо інше не обумовлено сторонами окремо; у разі необхідності більшого страхового покриття покупець повинен прямо погодити це з продавцем або самостійно укласти додатковий договір страхування.
Відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України, у такому випадку митна вартість товару не підлягає збільшенню на суму витрат на доставку чи страхування.
За таких обставин, укладення зовнішньоекономічного контракту на умовах CIF означає, що витрати на транспортування та страхування товару покладаються на продавця та включаються до ціни товару.
Зазначене підтверджується інвойсом № 2546 від 04.08.2025, яким розмежовано: вартість доставки 3 750 дол. США та вартість товару 50 744,47 дол. США. Вартість товару разом з доставкою становить: 54 494,47 дол. США.
Відтак, страхування є складовою вартості доставки, яка включалась до вартості товару та включена до складових митної вартості товару.
Безпідставними є також доводи митного органу про те, що декларантом не надано до митного оформлення заявку на перевезення, передбачену договором про надання транспортних та експедиційних послуг у міжнародному сполученні, оскільки такий документ, як заявка на перевезення не міститься в переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товару, визначеному ст.53 МКУ, натомість такими документами слугують будь-які транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Декларантом надано достатньо документів, які відображають вартість послуг з перевезення, в той час як митним органом не вказано, яким чином неподання заявки на перевезення (яка визначає умови та порядок надання послуг поставки) впливає на визначення митної вартості імпортованого товару.
Також суд не приймає доводи відповідача, що різниця у вартості перевезення товару на ділянках до митного кордону України та після нього є достатньою підставою для визнання митної вартості недостовірною, враховуючи наступне.
За змістом п.2 ч.11 ст.58 МК України витрати на транспортування після ввезення не включаються до митної вартості лише за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.
Суд враховує, що перевезення товару до митного кордону України (пункт пропуску «Рава-Руська») здійснювалося фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору про надання транспортних та експедиційних послуг у міжнародному сполученні № П/28/07/25/7/1 від 28.07.2025.
З метою підтвердження вартості транспортування до митного оформлення позивачем надано довідку про транспортні витрати від 30.09.2025 та рахунок на оплату № 207 від 30.09.2025.
У зазначених документах чітко розмежовано витрати на перевезення до митного кордону України (48 000,00 грн.) та після нього (31 927,00 грн.).
Посилання відповідача на відмінність вартості за кілометр (70,80 грн/км до кордону та 108,97 грн/км після кордону) саме по собі не свідчить про недостовірність митної вартості. Вартість перевезення залежить від багатьох чинників, зокрема типу дороги, вартості пального, тарифів перевізників, організаційних витрат, складності маршруту, обмежень дорожнього руху та інших логістичних факторів.
Суд вважає заявлені доводи Хмельницької митниці з цього приводу припущеннями, що унеможливлює їх використання як підстави для коригування заявленої митної вартості.
Щодо твердження відповідача про те, що подані до митного оформлення документи не містять усіх, визначних частиною 10 статті 58 МК України, числових значень складових митної вартості, а саме експедиційної винагороди, належним чином підтвердженої вартості страхування, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 10. ст.58 МК України митна вартість товарів включає в себе ціну, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також додаткові витрати, якщо вони не включені до ціни, такі як: витрати на транспортування до митного кордону, страхування та інші витрати.
При визначенні митної вартості товару у розмірі 2 358 603,79 позивачем включено наступні складові: вартість товару 2 246 343,80 грн. (графа №22 ЕМД №25UA400040023233U1), що підтверджуєтеся інвойсом № 2546 від 04.08.2025.
Транспортування до митного кордону України у сумі 112 260,00 грн, що включає в себе: транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону вартістю 64 260,00 грн, що підтверджується довідкою про транспортні витрати № 481289 від 30.09.2025 та рахунком № LS-4681943 від 30.09.2025, виданими ТОВ «Ламан Шипінг»; транспортне обслуговування від Янково-Гданське до кордону України (Гребенне-Рава-Руська) вартістю 48 000,00 грн, що підтверджується довідкою про транспортні витрати від 30.09.2025 та рахунком на оплату № 207 від 30.09.2025, виданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
Також, позивачем надано до суду акти наданих послуг: №ЛШ00-012404 від 08.10.2025; №210 від 03.10.2025 та платіжні інструкції, що підтверджують їх оплату: №2п562-25 від 08.10.2025, №2п555-25 від 07.10.2025.
Отже, зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
Відповідачем не було повідомлено позивача про конкретні складові митної вартості товарів, які мають бути підтверджені додатково наданими ним документами. До того ж, митний орган, витребовуючи додаткові документи, обмежився фактично формальним переписом документів з положень ч. 3 ст. 53 МК України, не вказавши котрих саме документів недостатньо для підтвердження числових значень митної вартості.
Позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, у відповідача, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Коригування митної вартості товару на підставі інформації наявної в базі даних про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року по справі №826/16046/16.
Окрім цього, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 по справі №825/648/17 (№К/9901/16592/18).
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
З урахуванням наведеного, оскаржувані рішення необхідно визнати протиправними та скасувати.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 13 629,98 грн., тому ці витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
За змістом статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, умовою відшкодування стороні понесених витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до приписів ст.134 та ст.137 КАС України є встановлення їх розміру згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Однак позивачем не надано будь-яких документальних підтверджень оплати витрат на професійну правничу допомогу (платіжних доручень, актів виконаних робіт/наданих послуг).
Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують здійснення оплати витрат на професійну правничу допомогу, підстави для розподілу таких витрат відсутні.
Водночас, у разі дотримання вимог, визначених статтями 134 та 139 КАС України, позивач не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням про присудження на його користь витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000235/2 від 03.10.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Хмельницької митниці №UA400040/2025/000632 від 03.10.2025.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» 13629 (тринадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 98 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 лютого 2026 року

Позивач:	Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОБУТ ПОСТАЧ» (вул. Костя Степанкова, 3/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29025 , код ЄДРПОУ - 45790610) 	
Відповідач:	Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук