Справа № 308/2048/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Малюк В.М.,
при секретарі судового засідання – Вереш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 17.04.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 206.
У подружжя є малолітній син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) серія НОМЕР_2 від 14.02.2020 року, актовий запис № 51. 
Протягом тривалого часу стосунки між позивачем та відповідачем разладились, фактичні сімейні відносини не підтримуються, більш як два роки проживають окремо. 
Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе і строк для примирення, за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. 
За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 17.04.2018 року, між нею та ОСОБА_2 розірвати, а також у зв`язку із розірванням шлюбу змінити прізвище позивачки з ОСОБА_1 на дівоче – ОСОБА_3 .
У судове засідання представник ОСОБА_1 – адвокат Забродіна В.О. надала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги у частині розірвання шлюбу підтримала повністю. Також просила залишити без розгляду вимогу щодо зміни прізвища позивачки.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.
Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. 
Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з оригіналу свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 17.04.2018 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 17.04.2018 року було укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис №206 у Книзі реєстрації шлюбів.
Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) серія НОМЕР_2 від 14.02.2020 року, актовий запис № 51. 
Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, спільне господарство як подружжя не ведуть, життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги немає. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.
Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Спору щодо поділу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини сторонами не заявлялося.
Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати.
Що стосується вимоги позивачки щодо зміни прізвища у зв`язку із розірванням шлюбу з ОСОБА_1 на дівоче – ОСОБА_3 , слід зазначити наступне.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Враховуючи вищенаведене, зокрема подану представником позивачки заяву, суд приходить до висновку, що залишення вимоги позивачки про зміну прізвища без розгляду не порушує права та інтереси позивачки, а тому таку слід залишити без розгляду.
У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені останньою судові витрати у розмірі 1064,96 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 , 113 СК України, ст.ст. 2, 13, 82, 141, 142, 257, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву - задоволити.
Шлюб, укладений 17.04.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис №206 у Книзі реєстрації шлюбів - розірвати.
Позовну вимогу  ОСОБА_1 про зміну прізвища у зв`язку із розірванням шлюбу з ОСОБА_1 на дівоче – ОСОБА_3 – залишити без розгляду. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 , сплачений останньою судовий збір, у розмірі – 1064,96 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення суду складено 23.04.2026 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду       В.М. Малюк