Справа № 420/39418/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Арцизької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Арцизької міської ради, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради № 3258-VIII від 18.07.2025 року “Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , членам селянського (фермерського) господарства “ПАНАЙОТОВ В.М.” на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів)”;
зобов`язати Арцизьку міську раду код ЄДРПОУ 04057037 повторно розглянути клопотання адвоката Кочурова Андрія Олександровича від імені засновників Селянського фермерського господарства “Панайотов В.М.” ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 08.05.2025 року по суті, надавши дозвіл громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на дві земельні ділянки орієнтовною площею 3,00 га, та 3,00 га кожна, без зміни цільового призначення, з метою подальшого відведення (передачі) їх у власність для ведення фермерського господарства вищезазначеним членам селянського фермерського господарства “Панайотов В.М.” код ЄДРПОУ 22494161, площею 6,00 га (кадастровий номер 5120481900:01:002:3010.
В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що у резолютивній частині рішення відповідач не зазначив детально причини вимагання документів, які не передбачено законом, як обґрунтування відмови позивачам у задоволенні їх клопотання. Проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачам оприлюднений на офіційному сайті Арцизької міської ради за посиланням https://arciz-rada.gov.ua/news/1754488930/. Однак рішенням Арцизької міської ради № 3244 VIII від 18.07.2025 року зазначений проект рішення відхилено, причиною зазначено: «враховуючи зауваження юридичного відділу та у зв`язку з недостатністю кількістю голосів для прийняття позитивного рішення». Відповідач жодним чином не обґрунтував своє рішення про відмову у задоволенні клопотання з посиланням на нормативно-правові акти, чим порушив право позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - членів (засновників) СФГ «Панайотов В.М.» на реалізацію можливості члена фермерського господарства отримати у власність земельну ділянку, раніше надану в постійне користування.
Позивачі зазначають, що в прохальній частині свого клопотання застосували не той вид документації із землеустрою, так позивачі керувалися нормами законодавства про землеустрій, за яким чітко визначено, що земельна ділянка відводиться саме за проектом із землеустрою, який, зокрема, може передбачати поділ земельної ділянки (статті 25, 50 Закону України «Про землеустрій»). Саме такий вид землевпорядної документації, на думку позивачів, є правильним, оскільки вони просили сформувати з однієї земельної ділянки площею 6 га, дві нові земельні ділянки шляхом її поділу. Водночас, за правилами статті 56 Закон України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок не передбачає передачу сформованих земельних ділянок у власність. Тому висновки відповідача у цій частині, які і надані ним «рекомендації» є помилковими, та виходять за межі компетенції органу місцевого самоврядування, як розпорядника земель комунальної власності цієї категорії.
Позивачі вважають, що відмова відповідача у наданні дозволу за клопотанням позивачів, визначена в оскаржуваному рішенні від 18.07.2025 року, в тому числі з безпідставними рекомендаціями, надання яких не передбачено законом, не відповідає нормам Земельного кодексу України, який передбачає вичерпні причини відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, і не містить належного обґрунтування, які саме є невідповідності місця розташування земельної ділянки (чим підтверджені, обґрунтовані) вимогам законів або невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів, тому є протиправною.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що виконавчими органами Арцизької міської ради було підготовлено проєкт рішення «Про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , членам селянського (фермерського) господарства «ПАНАЙОТОВ В.М.» дозволу на розробку дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів)». Однак під час правової експертизи зазначений проєкт рішення не був погоджений в.о. начальника юридичного відділу Арцизької міської ради та начальником відділу комунальної власності, земельних відносин та екологічних питань Арцизької міської ради, які висловили відповідні зауваження щодо відсутності правових підстав для прийняття рішення. У подальшому, під час розгляду питання на пленарному засіданні, депутати не підтримали проєкт рішення «Про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , членам селянського (фермерського) господарства «ПАНАЙОТОВ В.М.» дозволу на розробку дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів)», у зв`язку з цим та з урахуванням висловлених зауважень було відхилено проект рішення та запропоновано винести на розгляд ради рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою.
Також, відповідач зазначив, що при досліджені поданих документів було встановлено, що земельна ділянка вже сформована та має кадастровий номер: 5120481900:01:002:3010, крім того, перебуває в користуванні, тому згідно вищезазначеного необхідно було б подати клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу, однак у вже наданому клопотанні, в прохальній частині заявниками застосовано не той вид документації із землеустрою, що суперечить земельному законодавству.
Арцизька міська рада вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення прийняте в межах наданих законом повноважень.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Судом встановлено, що 14.02.1993 року ОСОБА_1 видано державний акт на право постійного користування землею, відповідно до якого йому надано у постійне користування земельна ділянка площею 6,00 га на території Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області.
08.05.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через представника звернулись до Арцизької міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на 2 земельні ділянки орієнтовною площею 3,00 га та 3,00 га без змін цільового призначення, з метою подальшого відведення (передачі) їх у власність для ведення фермерського господарства вищезазначеним членам селянського фермерського господарства “Панайотов В.М.” код ЄДРПОУ 22494161, площею 6,00 га (кадастровий номер 5120481900:01:002:3010, яка була раніше надана в постійне користування ОСОБА_1 та створеному ним СФГ “Панайотов В.М.”.
18 липня 2025 року Арцизькою міською радою Болградського району Одеської області прийнято рішення № 3244-VIII, яким відхилено проект рішення «Про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , членам селянського (фермерського) господарства «ПАНАЙОТОВ В.М.» дозволу на розробку дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки на території Арцизької міської територіальної громади (колишньої Деленської сільської ради) Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів)».
Позивачі вважають, що рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, звернулись до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Частинами 2,5 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу. 
Статтею 130 Земельного кодексу України визначено, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава.
Загальна площа земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності громадянина України не може перевищувати десяти тисяч гектарів. Загальна площа земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності юридичної особи (крім банків) не може перевищувати загальної площі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які можуть перебувати у власності всіх її учасників (членів, акціонерів), але не більше десяти тисяч гектарів. При цьому, якщо громадянину України належить право власності на частку у статутному (складеному) капіталі, у пайовому фонді юридичної особи або лише на окремі акції, паї, для цілей цієї статті вважається, що такому громадянину, крім земельних ділянок, що належать йому на праві власності, також належить право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею, що дорівнює площі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності юридичної особи, учасником (членом, акціонером) якої він є, помноженої на розмір частки такого громадянина, вираженої у відсотках, у статутному (складеному) капіталі, пайовому фонді цієї юридичної особи. Для цілей цієї статті площа земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що належать на праві спільної сумісної власності подружжю, враховується у загальній площі земельних ділянок лише того з подружжя (колишнього подружжя), за яким зареєстровано право власності.
Відповідно до ст.13 Закону України “Про фермерське господарство” члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, за рахунок земельних ділянок, які передані в постійне користування, оренду громадянам для створення відповідного фермерського господарства, а також самому фермерському господарству. Рішенням про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність також вирішується питання щодо припинення права користування земельною ділянкою, яка таким рішенням передається безоплатно у приватну власність. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).
Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).
Громадяни України, які до 1 січня 2002 року отримали в постійне користування або оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, мають переважне право на придбання (викуп) земельних ділянок розміром до 100 гектарів сільськогосподарських угідь, у тому числі до 50 гектарів ріллі, у власність з розстрочкою платежу до 20 років.
За приписами статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до положень частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з ч.ч.10-11 ст.118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч.6 ст.186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Крім того, ст.79-1 ЗКУ визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно з ч.6 ст.79-1 ЗКУ формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.
Частиною 7 ст.79-1 ЗКУ встановлено, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про землеустрій”:
- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Тобто, згідно з ЗК України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 травня 2020 року по справі №802/1539/17-а, від 04 травня 2020 року у справі №802/1539/17-а, від 23 жовтня 2020 року у справі №802/1535/17-а, від 10 серпня 2022 року у справі №160/999/20, від 22 вересня 2022 року у справі №1.380.2019.006998, від 22 лютого 2023 року у справі №380/26033/21, від 08 листопада 2023 року у справі №580/2043/20.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись до відповідача саме із заявою, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення фермерського господарства з одночасним поділом такої земельної ділянки кадастровий номер 5120481900:01:002:3010 на 2 земельні ділянки орієнтовною площею 3,00 га та 3,00 га без змін цільового призначення, з метою подальшого відведення (передачі) їх у власність для ведення фермерського господарства. 
Отже, позивачі має намір отримати у власність земельні ділянки орієнтовною площею по 3,00 га кожний вже сформованої земельної ділянки 6,00 га, яка має кадастровий номер 5120481900:01:002:3010. 
За таких обставин, до спірних правовідносин в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає застосуванню частина шоста статті 79-1 ЗК України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2024 року по справі № 160/29496/23.
Відтак, у відповідача були відсутні підстави для задоволення заяви позивачі про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5120481900:01:002:3010, а тому рішення Арцизької міської ради № 3258-VIII від 18.07.2025 року є правомірним. 
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову позивачів необхідно відмовити.
Керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ: 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Арцизької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачі: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), 
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Арцизька міська рада (код ЄДРПОУ 04057037, адреса: вул. Соборна, 46, м. Арциз, Болградський район, Одеська область, 68400).

Суддя П.П. Марин

.