Справа № 337/6347/25
Номер провадження 2/337/356/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом – відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові зазначив, що 11.01.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у розмірі 14 000,00 гривень. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 24 920,00 грн, у тому числі 14 000,00 гривень – за основною сумою боргу, 2 100,00 грн – за нарахованими відсотками, 6 720,00 грн – сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом, 2 100,00 грн – комісія. 
27.03.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача на суму 24 920,00 гривень.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2025 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
04.02.2026 від представника відповідача надійшов відзив, у якому представник частково заперечила проти позовних вимог. Зазначила, що доказів, що ОСОБА_1 підписав кредитний договір саме в тій редакції, яка була долучена до позову, немає. Наведені позивачем обставини не доводять наявності домовленості сторін щодо умов кредитування. А тому нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами є безпідставним. Крім того, безпідставним є нарахування комісії, оскільки в таблиці обчислення реальної процентної ставки відсутнє зазначення переліку, обсягу та вартості додаткових супровідних послуг, за надання яких нараховується комісія. Відсутність доказів досягнення згоди між кредитодавцем та відповідачем говорить про неукладеність договору між сторонами. Вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за понадстрокове користування кредитом є необгрунтованим у розмірі 4,0 %з огляду на те, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. 
Представник відповідача просила задовольнити позов частково, з урахуванням доводів, наведених у відзиві.
12.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій сторона заперечила проти доводів сторони відповідача. Зазначила, що правочин було укладено в електронній формі у порядку, передбаченому ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію». Верифікація і ідентифікація позичальника здійснювалась через інформаційно-телекомунікаційну систему первісного кредитора. Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора, а тому укладення договору між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Уклавши договір позики відповідач погодився, що сума позики становить 14 000 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка 0,5 %, комісія за надання кредиту 15,0% від суми кредиту (2 100,00 грн). Позичальник під час укладення договору розумів ці умови та погодився з ними, зокрема з розміром відсотків за користування кредитом понад визначений строк (після прострочення виконання зобов`язання), тому нарахування відсотків, у тому числі у підвищеному розмірі є правомірним, а нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом.
23.02.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналу електронного договору надання коштів у кредит № 73963656, оскільки сторона поставила під сумнів відповідність копії, долученої до матеріалів позову.
Ухвалою суду від 24.02.2026 клопотання сторони відповідача задоволено, у позивача витребувано оригінал спірного договору з додатками.
На виконання ухвали суду 27.02.2026 від позивача надйшла заява з додатками (в електронній формі), до якої долучено оригінал електронного договору надання коштів у кредит № 73963656 з додатками до договору. 
В судові засідання, призначені на 20.01.2026, 24.02.2026 та 26.03.2026, сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином, скористалися своїм правом надання заяв по суті (відзиву та відповіді на відзив). 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, наявність відзиву відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд встановив, що 11.01.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит із комісією за надання кредиту № 73963656, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 000 гривень на строк 30 днів, з процентною ставкою 0,5 % на день (п. 2.2.2 договору) та комісією за надання кредиту 15,0% (2100,00 грн).
Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора 34120, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Відповідач, підписавши кредитний договір, прийняв на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема, повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту (пункт 2.1 договору).
Факт відступлення права вимоги від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджується договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, додатковою угодою № 4 до договору факторингу від 27.05.2025, актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 6 від 27.05.2025, витягом з реєстру боржників № 22 до договору факторингу від 11.04.2024 (а.с. 18).

Оцінюючи доводи сторін, наведені у відзиві та у відповіді на відзив, суд зазначає наступне.
Щодо укладення договору в електронному вигляді та погодження його істотних умов.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 545/1750/21 (постанова від 29.05.2024). 
На підставі викладеного, суд вважає встановленими обставини укладення кредитного договору, погодження усіх істотних умов договору та отримання відповідачем коштів в кредит.

Щодо нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 2 100,00 гривень.
Позивач просить стягнути суму заборгованості, до якої включено комісію за надання кредиту у розмірі 2 100,00 гривень (15 відсотків від суми наданого кредиту).
Пунктом 6.2 договору передбачено, що за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником в останній день користування Кредитом відповідно до п. 2.2. Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. Розмір Комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті Позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе Кредитодавець під час розгляду Заявки та надання Кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої Заявки та укладення Договору. Послуга для Позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання Кредиту.
Вказаний розмір комісії, разом з відсотками, включено до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (34120).
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Суд вважає, що кредитодавець у договорі належним чином обгрунтував підстави стягнення комісії за договором, умови та розмір комісії були погоджені позичальником під час підписання договору, а відтак, включення комісії у розмірі 2 100,00 грн до складу заборгованості є законним та обгрунтованим.

Щодо нарахування процентів у розмірі 2 100,00 гривень.
Пунктом 2.2.3 договору передбачено нарахування процентної ставки у розмірі 0,5 % від розміру кредиту (14 000,00 гривень) на строк кредитування (30 днів).
Відповідно до п. 2.5 договору Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором.
Оскільки вказаний розмір відсотків (70 грн/день або 2 100,00 грн) відповідає умовам договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування заборгованості за процентами у розмірі 2 100,00 грн є законними та обгрунтованими.

Щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом у розмірі 6 720,00 гривень.
Пунктом 9.3.9 договору передбачено, що у випадку виникнення понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за Договором сплачувати в повному обсязі нараховані Проценти за понадстрокове користування Кредитом або пеню, та нести відповідальність, передбачену Договором.
Пункт 2.2.4 передбачає проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4,0 процентів на день.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Оцінюючи доводи сторін в цій частині, суд дійшов висновку, що встановивши процент за користування кредитом у розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, кредитодавець обмежив права споживача, визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві (позиція Верховного Суду України, постанова від 8 червня 2016 у справі № 6-330цс16).
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків недійсності правочину відповідно до положень ст. 216 ЦК України. А відтак, підстави для стягнення суми заборгованості в частині процентів за понадстрокове користування кредитом у розмірі 6 720,00 гривень, відсутні.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відтак, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись стандартом доказування, що грунтується на балансі ймовірностей, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 18 200,00грн, у тому числі 14 000,00 гривень – за основною сумою боргу, 2 100,00 грн – за нарахованими відсотками, 2 100,00 грн – за комісією. Заборгованість у розмірі 6 720,00 грн (відсотки за понадстрокове користування кредитом) стягненню не підлягає.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача.
Щодо стягнення судового збору судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 144925 від 11.11.2025.
З огляду на часткове задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частина сплаченого судового збору у розмірі 1 769,17 гривень.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 19, 58, 76-81, 95, 121, 126-127, 133, 137, 141-142, 191, 223, 264-265, 352-354 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 200,00 грн та судовий збір у розмірі 1 769,17 грн, всього на загальну суму 19 969,17 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 17 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, б. 30, Код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач – ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя         Євген ЗАВГОРОДНІЙ