Справа № 635/9673/24 
Провадження № 2/635/402/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лук`яненко С.А.,
секретар судового засідання Пальчук Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №458140-КС-001 від 04.01.2023 року у розмірі 38015,15 гривень, та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень.
В обґрунтування позову зазначено, що 04.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ "БІЗПОЗИКА") та відповідачем – ОСОБА_1 укладено Договір №458140-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 04.01.2023 року надіслало ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №458140-КС-001 про надання кредиту, остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» надіслало UA-9575 одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.
Таким чином, 04.01.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено договір №458140-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Отже, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, за нею станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість за договором № 458140-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 38015,15 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту –17096,84 гривень; суми прострочених платежів по процентах – 20918,31 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 0,00 гривень, які позивач просить стягнути з останньої.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
28.04.2025 року від представника відповідача – адвоката Камінської М.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Так представник відповідача вказує, що викладені в позові твердження щодо факту видачі кредиту та суми заборгованості не містять документального підтвердження. В матеріалах справи відсутній меморіальний ордер про перерахування коштів. Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредитних коштів, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. Позивачем долучено до позовної заяви інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування Відповідачу згідно до кредитного договору №458140- КС-001 від 04.01.2023 без ПДВ суми в розмірі 20000,00 грн., транзакція № 37281-87469-36114, дата 04 січня 2023 року; № платіжної картки НОМЕР_2 , але інформаційна довідка не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме Відповідачу. Отже адвокатом Камінською М.І. вказано, що позивачем не надано належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ « БІЗНЕС ПОЗИКА» умов п. 3.1 кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, не надано позивачем також доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачу.
Крім того, представник відповідача в відзиві на позовну заяву вказала, що згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.159575 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, а тому, правові підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 20 918,31 грн. відсутні. 
В той же час, адвокат Камінська М.І. окремо зазначає, що умовами кредитного договору визначено оплату комісії у розмірі 3000,00 грн., що суперечить принципу справедливості, добросовісності та розумності, які є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання. Отже, отримання з позичальника плати (комісії) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), є наслідком реалізації прав та обов`язків фінансової установи за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самої установи. 
Отже, умови Договору № 458140-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 року, щодо сплати комісії в розмірі 3000 грн. є нікчемними. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», а тому розмір комісії, зазначений у розрахунку заборгованості позивача, як сплачений, повинен бути врахований, як сплата заборгованості за тілом кредиту.
05.05.2025 року від представника позивача – Виноградова Ю.Е. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано наступне. У письмових поясненнях сторона відповідача прямо не заперечувала факт укладення кредитного договору. Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем НЕ є договором приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України). Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Щодо перерахування Позивачем на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі 20 000,00 грн. повідомляє, що до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 року. ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківського рахунку Відповідача крім того, що на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів.
Крім того, вказано, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить Суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.
Щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до умов Кредитного договору зазначено, що відповідно до п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 3 000,00 грн. Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів.
Отже, представник позивача просить суд врахувати при розгляді справи викладену у цих додаткових поясненнях викладену інформацію та позовні вимоги заводовльнити в повному обсязі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.11.025 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, у АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" витребувано інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 04.01.2023 року (дата видачі кредиту) по 26.04.2023 року (дата закінчення терміну кредитування.).
08.12.2025 року витребувані докази надійшли на адресу суду в електронному вигляду, а 11.12.2025 року ті ж докази надійшли на адресу суду за допомогою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта».
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із поданням позовної заяви та додаткових пояснень заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом отримання судових повісток в підсистемі «Електронний суд». Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв та клопотань, крім відзиву на позовну заяву, від відповідача та представника відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 04.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір №458140-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 04.01.2023 року надіслало ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №458140-КС-001 про надання кредиту, остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» надіслало відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9575, на номер телефону позичальника, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.
Таким чином, 04.01.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та відповідачем було укладено Договір №458140-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили наступні умови: тип кредиту кредит; строк 16 тижня; стандартна процента ставка в день 2% фіксована; комісія за надання кредиту 3000,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 20 000,00 грн.
Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 що підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №786/08 від 29.08.2024 року, з якої вбачається, що перерахунок коштів на номер платіжної картки відповідача на виконання умов кредитного договору №458140-КС-001 від 04.01.2023 року в сумі 20 000,00 грн. Даний факт також підтверджується рухом коштів по картці № НОМЕР_1 , що емітована АТ «Універсал Банк» на ім`я відповідача.
Відповідачем було порушено умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 38015,15 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту -17096,84 гривень; суми прострочених платежів по процентах 20918,31 гривень, суми прострочених платежів за комісією – 0,00 гривень.
Відповідно до п.5.2 правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.
Відповідно до п.п. 3.1.1. правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1ст.2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №458140-КС-001 від 04.01.2023 року в розмірі 38015,15 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 17096,84 грн.; сума прострочених платежів по процентах 20918,31 грн.
Разом з тим, суд встановлено, що п. 2.5. кредитного договору №458140-КС-001 від 04.01.2023 року, встановлена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 3000,00 грн., яку відповідач сплатила двома платежами, а саме 18.01.2023 року в сумі 1771,20 грн. та 30.01.2023 року в сумі 1228,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, який наданий позивачем.
Відповідно до частин 1-2, 5, 8статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів`продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. 
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, зарахувавши суму безпідставно стягнутої комісії в розмірі 3000,00 грн. в суму заборгованості за тілом кредиту та сумою прострочених платежів по процентах що разом складає 38015,15 грн., та остаточно стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №458140-КС-001 від 04.01.2023 року в сумі 35015,15 грн.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Враховуючи те, що позов Товариства з обмеженої відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2301,30 грн., виходячи з розрахунку: 35015,15 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 100% / 38015,15 гривень (розмір заявлених позовних вимог) = 92,1%; 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 92,1% / 100% = 2231,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженої відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №458140-КС-001 від 04.01.2023 року, що становить 35015 (тридцять п`ять тисяч п`ятднадцять) гривень 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судові витрати у розмірі 2231 (дві тисячі двісті тридцять одна) гривня 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ЄРПОУ - 41084239;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Суддя С.А. Лук`яненко