ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 580/3400/19
адміністративне провадження № К/990/40053/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Академія медтехнологій»
на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2025 року (суддя Трофімова Л.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2025 року (судді: Мєзєнцев Є.І., Карпушова О.В., Файдюк В.В.)
у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Академія медтехнологій» 
до Головного управління ДПС у Черкаській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог і обґрунтування підстав перегляду справи за нововиявленими обставинами 
Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Академія медтехнологій» (далі також — Позивач, ТОВ «НВП «Академія медтехнологій») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі також — Відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2018 року № 0013781410.
Рішенням від 27 січня 2020 року Черкаський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 1 липня 2020 року рішення суду залишив без змін. 
11 березня 2025 року ТОВ «НВП «Академія медтехнологій» звернулося до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій просило переглянути рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року.
Заявник вказував, що під час ухвалення цього рішення суд врахував результати розгляду іншої пов`язаної справи № 580/747/19, у якій суд першої інстанції частково задовольнив позов, однак апеляційний суд це рішення скасував та відмовив у задоволенні позову.
Надалі ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі № 580/747/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження. 
Заявник зазначив, що про цю ухвалу Верховного Суду він дізнався лише 3 березня 2025 року, коли зареєстрував електронний кабінет у системі Електронний суд. 
1.2. Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою від 3 квітня 2025 року Черкаський окружний адміністративний суд заяву ТОВ «НВП «Академія медтехнологій» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі № 580/3400/19 повернув заявникові без розгляду.
Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заяву про перегляд судового рішення подано з пропуском тридцятиденного строку, встановленого пунктом 1 частини першої статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України). Суд зазначив, що про обставини, на які посилається заявник (ухвала Верховного Суду від 10 грудня 2024 року), йому мало бути відомо щонайменше з 11 грудня 2024 року — дати оприлюднення відповідного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Наведені заявником причини пропуску строку (реєстрація в Електронному кабінеті лише у березні 2025 року) суд визнав неповажними, оскільки для юридичних осіб приватного права обов`язок реєстрації в Електронному кабінеті встановлено законом ще з 20 лютого 2024 року. Крім того, заявник не подав обґрунтованого клопотання з посиланням на об`єктивно непереборні обставини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.
Постановою від 1 вересня 2025 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Академія медтехнологій» залишив без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2025 року — без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та не допустив порушень норм матеріального чи процесуального права.
Апеляційний суд також звернув увагу, що дотримання строків звернення до суду є складовою принципу правової визначеності (res judicata), а їх поновлення можливе лише за наявності поважних причин, які у цій справі не встановлені. При цьому несвоєчасне виконання юридичною особою обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в системі ЄСІТС не може вважатися об`єктивною перешкодою для реалізації права на звернення до суду.
2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Позивач, не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини справи та неправильно застосували норми матеріального і процесуального права.
На обґрунтування цієї позиції скаржник посилається на положення частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позивач зазначає, що чинне законодавство не містить універсального визначення моменту, з якого особа вважається такою, що довідалася або могла довідатися про порушення свого права. На переконання скаржника, встановлення такого моменту має здійснюватися з урахуванням порядку офіційного доведення відповідних актів до відома особи.
Скаржник також посилається на положення законодавства щодо порядку офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та отримання документів у встановленому порядку. На його думку, належним доведенням документів до відома особи є їх офіційне оприлюднення або вручення у порядку, визначеному законом.
У цьому контексті Позивач звертає увагу на приписи пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України та практику Верховного Суду, відповідно до яких документи вважаються належним чином врученими платнику податків, якщо вони надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручені особисто платнику податків чи його представнику.
Крім того, скаржник посилається на положення статті 251 КАС України, яка встановлює порядок вручення судових рішень учасникам справи. На думку Позивача, саме ця норма визначає юридично значущий момент, з якого особа може вважатися належним чином повідомленою про відповідне судове рішення.
Позивач стверджує, що судові рішення у справі № 580/747/19 — постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року та ухвала Верховного Суду від 10 грудня 2024 року — не були направлені йому у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.
За твердженням скаржника, про існування та зміст цих судових рішень він довідався лише 3 березня 2025 року після реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.
З огляду на це Позивач вважає, що саме з 3 березня 2025 року почався перебіг строку для звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Скаржник також зазначає, що рішення у справі № 580/3400/19 було ухвалено з урахуванням преюдиційних висновків, сформульованих у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року у справі № 580/747/19.
Водночас, як зазначає Позивач, постановою Верховного Суду від 17 липня 2024 року цю постанову апеляційного суду було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Надалі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року апеляційну скаргу контролюючого органу відхилено, а рішення суду першої інстанції від 24 травня 2019 року залишено без змін.
Таким чином, на переконання Позивача, судове рішення у справі № 580/3400/19 ґрунтується на преюдиційних висновках судового рішення, яке в подальшому було скасовано.
З огляду на наведене скаржник вважає, що встановлені у справі № 580/747/19 обставини та правові висновки судів у цій справі є нововиявленими обставинами для справи № 580/3400/19.
Позивач також посилається на положення статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для суб`єктів владних повноважень та враховуються судами під час застосування відповідних норм права.
На думку скаржника, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у прийнятті заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не забезпечили повного та всебічного з`ясування обставин справи, чим порушили принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, передбачений статтею 9 КАС України.
У зв`язку з цим Позивач вважає, що ухвалені у справі судові рішення перешкоджають реалізації його права на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за наявності підстав, передбачених статтею 362 КАС України.
З урахуванням цього Позивач просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2025 року та ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2025 року, справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
3.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, виходить з такого.
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судами попередніх інстанцій, у цій справі для цілей встановлення питання дотримання строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, поданої 11 березня 2025 року, Позивач посилався на те, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються, зокрема, на постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року у справі № 580/747/19, яка була скасована постановою Верховного Суду від 17 липня 2024 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Надалі, за результатами нового розгляду, Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 18 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області залишив без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року — без змін. Верховний Суд постановою від 10 грудня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку, Позивач зазначав, що рішення у справі № 580/747/19 йому не надходили, а про існування вказаних судових рішень він дізнався лише 3 березня 2025 року — з моменту реєстрації в підсистемі «Електронний суд», яка відбулася з порушенням встановлених законодавством строків. Таке порушення, за твердженням Позивача, зумовлене об`єктивними обставинами, що не залежали від його волі, зокрема аварійними відключеннями електропостачання та іншими наслідками воєнного стану, які унеможливлювали своєчасне отримання інформації про рух справи та належну реалізацію процесуальних прав.
Позивач також наголошував, що до моменту реєстрації в підсистемі «Електронний суд» він був позбавлений фактичної можливості дізнатися про ухвалення відповідних судових рішень, а відтак пропуск строку є вимушеним та таким, що зумовлений поважними причинами.
Суди першої та апеляційної інстанцій, як уже зазначалося, не погодилися з наведеними доводами Позивача з огляду на їх неповажність для цілей поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Перевіряючи питання дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, Суд звертає увагу на таке.
Порядок перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами врегульований главою 3 КАС України.
Частиною першою статті 361 КАС України обумовлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою цієї статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи (частина третя статті 361 КАС України).
Своєю чергою, відповідно до частини четвертої цієї норми, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Відповідно до частини першої статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас порядок і строки подання заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами визначає стаття 363 КАС України.
Так, відповідно до цієї норми, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин; 2) з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав (набрала) законної сили; 3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Своєю чергою, приписами статті 364 цього Кодексу визначено, що заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, серед іншого, зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.
У разі пропуску строку на подання заяви подається клопотання про його поновлення.
Колегія суддів констатує, що виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покладається на особу, яка має намір її подати, а тому така повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.
Водночас, відповідно до імперативних приписів статті 366 КАС України протягом п`яти днів з дня після надходження заяви до адміністративного суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 364 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 березня 2021 року у справі № 800/125/17 вказала, що пункт 1 частини першої статті 363 КАС України чітко визначає момент, з яким пов`язано початок перебігу строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, – коли особа дізналася або мала дізнатися про існування таких обставин. Вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення своїх прав через байдужість до них або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Обмеження строком можливості подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами застосовується для досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права.
Верховний Суд у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 826/22361/15 вказав, що моментом, з яким законодавець пов`язує початок перебігу строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є день, коли особа дізналася або мала дізнатися про існування таких обставин. У разі пропуску вказаного строку з поважних причин він може бути поновлений за обґрунтованим клопотанням заявника. Після відхилення зазначеного клопотання настає процесуальний наслідок — повернення заяви без розгляду особі, яка її подала.
Позивач під час розгляду справи наполягав на тому, що судові рішення у справі № 580/747/19, учасником провадження в якій він був, не надсилалися йому, а про їх існування він дізнався лише у березні 2025 року під час реєстрації в підсистемі «Електронний суд».
Надаючи оцінку таким доводам, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, констатував, що обов`язок Позивача зареєструватися в підсистемі «Електронний суд» виник з 20 лютого 2024 року.
Позивач зазначених висновків не заперечує, однак наполягає, що у нього не було іншого способу дізнатися про ухвалення рішення у справі № 580/747/19.
У контексті наведеного Суд звертає увагу на те, що у практиці Європейського суду з прав людини сформовано підхід, відповідно до якого обов`язок держави щодо інформування сторін про прийняті судові рішення не є абсолютним та не звільняє саму сторону від прояву належної обачності.
Так у рішенні від 14 жовтня 2003 року у справі Ivan Stepanovych TRUKH проти України (заява 50966/99) ЄСПЛ вже звертав вже увагу, що хоча стаття 6 § 1 Конвенції зобов`язує державу інформувати сторони провадження про прийняте судове рішення (див., mutatis mutandis ,v. Switzerland, рішення від 22 лютого 1984 року, Серія A № 74, §§ 31-33), це не означає, що сторона не повинна вживати розумних заходів для ознайомлення з повним текстом письмового рішення, коли воно стане доступним. Той факт, що заявник не ознайомився з повним текстом рішення, не може бути покладений на державу (див.,mutandis ,v. the Netherlands , № 29202/95 , § 38, ECHR 2000-XII). 
У пункті 9 Рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2025 року у справі Gennadiy Volodymyrovych KRUPNYK against Ukraine (заява 16505/23) також повторив, що правила, що регулюють формальні кроки, які необхідно вжити, та строки, яких слід дотримуватися під час подання апеляції, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності (див., наприклад, Miragall Escolano та інші проти Іспанії, № 38366/97, §§ 33 та 36, ECHR 2000-I, та Bмleљ та інші проти Чеської Республіки, № 47273/99, § 49, ECHR 2002). Суд також повторює, що зацікавлені сторони зобов`язані виявляти особливу ретельність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів для ознайомлення з розвитком провадження (див.проти України, №18986/06, §§ 53-60, 16 лютого 2017 року). 
Так, відповідно до даних КП «Діловодство спеціалізованого суду», постанову Верховного Суду від 17 липня 2024 року було надіслано на адресу Позивача, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «відсутній за адресою». Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 КАС України у такому випадку судове рішення вважається належним чином врученим.
Цією постановою було розглянуто касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Академія медтехнологій" на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року, скасовано останню і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатами нового розгляду постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року - без змін. 
При цьому, відповідно до частини сьомої статті 333 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подала касаційну скаргу. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
З урахуванням наведеного, ухвала Верховного Суду від 10 грудня 2024 року, на яку посилався Позивач у своїй заяві, не надсилалася на його адресу, оскільки касаційну скаргу у цій справі подавав податковий орган.
Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначені Законом України «Про доступ до судових рішень».
Відповідно до частин першої та другої статті 3 цього Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
У контексті наведених обставин Суд звертає увагу на те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень забезпечено загальний доступ до:
постанови Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 580/747/19 — з 18 липня 2024 року; 
постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 580/747/19 — з 23 жовтня 2024 року; 
ухвали Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі № 580/747/19 — з 11 грудня 2024 року.
Відтак, у Позивача як учасника відповідного судового провадження, виникла об`єктивна можливість дізнатися про їх існування, зміст та правові наслідки.
З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що Позивач міг дізнатися про скасування судового рішення у справі № 580/747/19 лише у березні 2025 року. Така обізнаність могла бути забезпечена значно раніше. 
Означене вище у сукупності створювало для Позивача об`єктивну можливість ознайомитися з їх змістом та, відповідно, своєчасно реалізувати право на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Невикористання Позивачем доступних та публічних джерел отримання інформації про рух справи, зокрема Єдиного державного реєстру судових рішень, за відсутності доказів об`єктивних перешкод для такого доступу, свідчить про недотримання ним стандарту належної процесуальної обачності.
У цьому контексті сама по собі обставина неотримання копій судових рішень, за умови, що постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року була надіслана Позивачу у визначений законодавством спосіб за тією адресою, що була нам самостійно зазначена в касаційній скарзі, та повернута з відміткою «відсутній за адресою реєстрації», не може вважатися достатньою підставою для відтермінування початку перебігу строку.
Факт повернення поштового відправлення з такою відміткою свідчить не про неналежне повідомлення, а про недотримання Позивачем обов`язку забезпечити можливість отримання кореспонденції за вказаною ним в касаційній скарзі адресою.
При цьому, в КП «Діловодство спеціалізованого суду» відсутні дані, які б засвідчили, що Позивач надсилав дані до суду щодо зміни адреси.
За таких обставин, у поєднанні з оприлюдненням відповідних судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Позивач мав об`єктивну та реальну можливість дізнатися про їх ухвалення значно раніше та своєчасно реалізувати свої процесуальні права.
Відтак, посилання на неотримання копій судових рішень як на поважну причину пропуску строку є безпідставним. Пропуск строку на звернення до суду у цьому випадку зумовлений виключно пасивною поведінкою Позивача та невжиттям ним належних заходів для контролю за перебігом відомого йому судового провадження, що обґрунтовано було оцінено судами попередніх інстанцій як неповажність причин такого пропуску.
Отже, у спірному випадку Позивач не дотримався порядку та строків подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначених статтею 363 КАС України. Звертаючись 11 березня 2025 року із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку зі скасуванням 17 липня 2024 року постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року, Позивач не навів належних і обґрунтованих підстав, які могли б бути визнані поважними причинами пропуску встановленого процесуального строку - тридцять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування відповідних обставин.
За таких обставин подання відповідної заяви здійснено з пропуском строку без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у її задоволенні.
Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також свідчили б про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції й задоволення касаційної скарги відсутні.
3.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відтак, суд дійшов висновку про необхідність залишення рішень судів першої та апеляційної інстанції без змін, а касаційної скарги - без задоволення.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Академія медтехнологій» залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх