КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1436/25
Провадження № 2/488/360/26  

РІШЕННЯ
Іменем України

02.04.2026 року       м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", звернулося в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8785913684 від 18.08.2022 року в розмірі 91 029,73 грн., а також судові витрати в сумі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 8785913684, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 60 826,50 грн строком на 48 місяців з річною процентною ставкою 0,01 % від суми боргу та щомісячними процентами 2,49 % від суми кредиту.
01.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, за умовами якого, АТ «Таскомбанк» набув право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором.
Позивач зазначив, що відповідач не виконав умови вищезазначеного кредитного договору та не повернув кредитні кошти у строки, встановлені договором. Як наслідок, станом на 12.03.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 91 029,73 грн., з яких: 60 826,50 грн. — заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 9,34 грн. — заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 30 193,89 грн. — заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).
Позивач направляв відповідачу повідомлення - вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
У зв`язку з тим, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 15.04.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена сторонам. 
На підтверджену адресу зареєстрованого місця проживання відповідача суд надсилав копію ухвали, однак рекомендоване поштове повідомлення 06 011 452 572 59 повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказною адерсою».
Окрім того, позивачем надано до суду підтвердження надсилання копії позовної заяви з долученими документами на адресу відповідача. 
18.04.2025 року, відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в я кому зазначив, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнає з підстав їх недоведення та необґрунтованості. Повідомив, що дізнався про ухвалу про відкриття провадження у справі через електронний застосунок «Дія». Вказав, що матеріали позовної заяви йому не були надіслані ані поштовим зв`язком, ані на електронну адресу. Відповідач також зазначив, що позивач не повідомив його належним чином про пред`явлення позову та не надав жодних документів, що підтверджують заявлену заборгованість. Досудова вимога йому не надходила. Відповідач посилається на ст. 19 Конституції України, вказуючи, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а також на те, що законодавством не передбачено обов`язок сторони договору змінювати умови договору на вимогу іншої сторони без її згоди. Враховуючи викладене, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 18.08.2022 року, між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 8785913684 (далі - Договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що кредит надається позичальнику у розмірі 60 826,50 грн., строком на 48 міс.; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту.
Вказаний кредитний договір ОСОБА_1 підписав електронно цифровим підписом відповідно до Порядку укладання електронного кредитного договору ТОВ «ФК ЦФР» в особистому кабінеті клієнта.
Окрім того, 18.08.2022 року ОСОБА_1 підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5913684, в якому зазначені основні умови кредитування, а саме: сума кредиту 60826,50 грн, строк, на який надається кредит 48 міс.; проценти при наданні кредиту 5,00% від суми кредиту, 2 896,50 грн/м; щомісячні проценти 2,49%; річні проценти 0,01%, загальні витрати за кредитом 75 609,65 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 133 539,65 грн., реальна річна процентна ставка 58,09%.
У пункті 6 паспорту кредиту встановлений порядок погашення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення.
Отже, встановлене свідчить про те, що сторони дійсно погодили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору №8785913684 клієнта ОСОБА_1 за період з 18.08.2022 року по 11.03.2025 року, 19.08.2022 року на рахунок НОМЕР_1 було здійснено зарахування коштів у сумі 60 826,50 грн., з призначенням платежу: «Оприбуткування тіла кредиту по кредитному дог. №8785913684 від 18.08.2022, Клієнт ОСОБА_1 , зг. дог. про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021»
З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8785913684 від 18.08.2022 встановлено, що станом на 12.03.2025 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 91 029,73 грн., з яких: 60 826,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 9,34 грн. - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 30 193,89 грн. - заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена).
01.09.2021 року, між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до умов якого «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 8785913684 від 18.08.2022 року, що укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 (Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року за 19.08.2022).
Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року за 19.08.2022, загальна заборгованість ОСОБА_1 за № 8785913684 від 18.08.2022 року складає: 60 826,50 грн.
Ухвалюючи рішення у цій справі суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У п. 5 і п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Позивач довів належними, допустимими, а в сукупності достатніми доказами факт укладення договору, надання кредиту відповідачеві та зарахуванні грошових коштів на вказаний ним рахунок, а також невиконання відповідачем умов договору та утворення у зв`язку з цим боргу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ «Таскомбанк» підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ: 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) заборгованість Кредитним договором № 8785913684 від 18.08.2022 року, у розмірі 91 029,73 грн., з яких: 60 826,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 9,34 грн. - заборгованість по річним процентам; 30 193,89 грн. - заборгованість по щомісячним процентам.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ: 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ: 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Я.А. Чернявська