ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2026 р. Справа №909/1101/25
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Матущак О.І.
Скрипчук О.С. 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" - адвоката Іваночко Ю.А. про розподіл судових витрат, яка викладена у запереченнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу від 13.01.2026 (вх. № 01-04/306/26 від 13.01.2026)
по розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прото Фарм" від 25.11.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3464/25 від 25.11.2025)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 05.11.2025, суддя У.І. Гула)
у справі № 909/1101/25
за позовом Комунального некомерційного підприємства "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" (надалі - КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради"), м. Івано-Франківськ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прото Фарм" (надалі - ТОВ "Прото Фарм"), м. Івано-Франківськ
про стягнення заборгованості в сумі 501 933,40 грн.
ВСТАНОВИВ:
Комунальне некомерційне підприємство "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прото Фарм" про стягнення заборгованості в сумі 501 933,40 грн.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 у справі № 909/1101/25 позовні вимог задоволено. Стягнуто з ТОВ “Прото Фарм” на користь КНП “Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради” грошові кошти у розмірі 501 933,40 грн, як сума безпідставно сплаченого ПДВ, судовий збір у розмірі 7 529,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 900,00 грн.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ “Прото Фарм” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 у справі №909/1101/25 (головуючий суддя Кравчук Н.М., судді – Матущак О.І., Скрипчук О.С.) апеляційну скаргу ТОВ “Прото Фарм” залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 у справі № 909/1101/25 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишено за скаржником. 
При виготовленні повного тексту постанови від 24.02.2026 в даній справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що залишилась не вирішеною вимога позивача про розподіл судових витрат, яка заявлена у запереченнях (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу) від 13.01.2026.
Заявник КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради", з покликанням ст. ст. 123, 126 ГПК України, зазначає, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява зроблена у відзиві на апеляційну скаргу, у зв`язку з чим вважає, що долучений акт приймання виконаних робіт від 09.01.2026 додаток №4 до договору про надання правничої допомоги № 03-10/25 поданий ним до суду апеляційної інстанції у строки, встановлені ГПК України.
Західний апеляційний господарський суд , з врахуванням положень ст. ст. 129, 244, ухвалою від 04.03.2026 (головуючий суддя – Кравчук Н.М., судді – Матущак О.І., Скрипчук О.С.) заяву представника позивача КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" - адвоката Іваночко Ю.А. про розподіл судових витрат, яка викладена у запереченнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу від 13.01.2026, призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву представника позивача КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" - адвоката Іваночко Ю.А. про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції встановив, що така підлягає до задоволення частково, з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У частині 2 статті 126 ГПК установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК).
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК).
За змістом статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правничої допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Як свідчать матеріали справи, 25.02.2025 КНП «Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради» (замовник) та АО «Західноукраїнська правнича компанія» в особі адвоката Іваночко Юрія Антоновича (виконавець) уклали договір про надання правничої допомоги №03-10/25 (а.с.25-26), згідно з п.1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. 
Згідно з п.2.1.2 виконавець при виконанні умов даного договору має право представляти і захищати права та інтереси замовника в судових органах України, у зв`язку з цим виконавець має право вести справи замовника в судових органах України з усіма правами, що надані законом виконавцю як позивачу, відповідачу, третій особі. 
Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору №03-10/25 за виконання робіт (надання послуг) визначених у даному договорі замовник сплачує виконавцю гонорар у сумі, що визначається актом виконаних робіт. Оплата послуг виконавця здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок виконавця. 
Представником позивача в суді апеляційної інстанції був адвокат Іваночко Ю.А. на підставі ордеру серія АТ №1094719 від 03.03.2025 (а.с.28). 
Іваночко Ю.А. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №470 від 10.11.2003 (а.с.27). 
09.01.2026 сторонами складено акт приймання виконаних робіт (додаток №4 до договору про надання правничої допомоги №03-10/25, згідно з яким виконавець за дорученням замовника надав йому правничу допомогу, а саме:
1. ознайомлення з апеляційною скаргою у справі №909/1101/25; усні консультації та встановлення під ставності аргументів та доводів зазначених в апеляційній скарзі. Правова кваліфікація обставин зазначених в апеляційній скарзі; моніторинг судових рішень , визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції – 2 год. 30 хв. (вартість 1 год – 1000,00 грн) – 2500,00 грн 
2. підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу у справі №909/1101/25 – 2 год. 30 хв (вартість 1 год – 1000,00 грн) – 2500 грн
При цьому вказано, що послуги надані у строк і відповідають умовам договору та підлягають оплаті в сумі - 5000,00 грн. Акт є підставою для проведення розрахунків. 
Позивач дотрималася вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а також подання відповідних доказів, у тому числі на виконання вимог частини 8 статті 129 ГПК, чому передувала відповідна заява, зроблена стороною у відзиві. 
Суд апеляційної інстанції при вирішення питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявою позивача враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі “East/West Alliance Limited” проти України” від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
При цьому на предмет відповідності критеріям, зазначеним у частині 5 статті 129 ГПК, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 ГПК.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 169 ГПК).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач не заперечував проти заявленої суми витрат позивача на правовому допомогу
Однак, проаналізувавши подані позивачем документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в даній справі (акт приймання виконаних робіт), суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції з власної ініціативи, до 2500,00 грн, що відповідає принципам розумності у цих правовідносинах, є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
При цьому, судом взято до уваги наявність вже розробленої позиції сторін, яка не змінювалась протягом розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій. Представник позивача в суді апеляційної інстанції участі у судових засіданнях не брав, однак ним подано відзив на апеляційну скаргу (а.с.174-180), заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу) (а.с.208-212) та клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.221-222).
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною 4 статті 126 та частиною 5 статті 129 ГПК, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи обсяг виконаних робіт, а також враховуючи право суду з власної ініціативи не присуджувати повністю всі понесені витрати, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, до 2500,00 грн.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 197, 221, 232, 234, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
ухвалив:
1. Заяву представника позивача КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради" - адвоката Іваночко Ю.А. про розподіл судових витрат, яка викладена у запереченнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу від 13.01.2026 (вх. № 01-04/306/26 від 13.01.2026) – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прото Фарм» ( вул. Степана Бандери, буд.12-Б, кВ.3, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код 44123516) на користь Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради» (вул. Медична, буд. 17, м. Івано-Франківськ, 76018; ідентифікаційний код 13648033) 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу по розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
3. В задоволенні решти заяви – відмовити.
4. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ. 
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286 - 289 ГПК України. 
6. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.С. Скрипчук