Провадження № 2/641/1002/2026 	Справа № 646/12960/25 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова області в складі:
головуючого судді Щепелевої ГМ.,
за участю секретаря судового засідання – Масалової М.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 646/12960/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до Основ?янського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором.
В обгрунтування позову зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс», як позикодавець, та ОСОБА_1 , як позичальник, 25 липня 2024 року уклали Договір позики «Максі» №3257004815-034494. Відповідно до умов цього договорупозичальнику 25 липня 2024 року надано кредит у розмірі 18 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 , зі строком повернення до 25 грудня 2024 року включно. Згідно з п. 2.5 цього договору, за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1,4% на день. Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього Договору: комісію за використання позики, яка складає 0,1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності) та одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1,5% від суми позики. Відповідно до укладеного Договору позики відповідач повинен був сплачувати заборгованість за графіком (Додаток №1 до Договору позики). Представник позивача зазначила, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 62900,57 грн, яка складається з: 16969,26 грн заборгованість за тілом кредиту; 28508,40 грн за відсотками; 9 000,00 грн за пенею; 8422,91 грн послугами (комісією), яку просила суд стягнути з відповідача. Також просила стягнути судові витрати: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 5 000 грн понесених витрат на правову допомогу.
Ухвалою Основ?янського районного суду міста Харкова від 17.12.2025 справу направлено за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова. 
08.01.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану справу передано до провадження судді Слобідського районного суду міста Харкова Щепелевої Г.М. 
Ухвалою від 09.01.2026 відкрито провадження в даній справі у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи постановлено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Технофінанс», у поданій заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Поштові відправлення із копією ухвали суду та судовою повісткою про виклик, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулось без вручення з поштовою відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса». Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно достатті 280 ЦПК Українисуд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 
Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору.
За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства.
З письмових доказів, наданих суду, встановлено наступне, 29 липня 2024 року ТОВ «ФК «Технофінанс», як позикодавець, та ОСОБА_1 , уклали електронний Договір позики «Максі» №3257004815-034494 (далі Договір), відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у сумі 18 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 , зі строком повернення до 25 грудня 2024 року включно (п.2.1., п. 2.3. Договору).
Згідно з пунктами 1.1, 1.3, 1.5 Договору, він укладається сторонами дистанційно у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», шляхом особистого заповнення позичальником належних відомостей у відповідних розділах особистого кабінету позичальника з добровільним внесенням повних, точних та достовірних даних за визначеною позикодавцем формою формуляра цього Договору позики, що одночасно свідчить про ознайомлення з запропонованими умовами в повному обсязі та є акцептом електронного правочину на визначених позикодавцем умовах. Договір укладено після належної ідентифікації та верифікації клієнта, які здійснені позикодавцем в один із способів, визначених у Додатку №2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ №107 від 28 липня 2020 року. Зі сторони позичальника договір підписується аналогом власноручного підпису: електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором позичальника, який автоматично згенеровано в Інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (коду) та/або надіслано позичальнику шляхом смс-повідомлення на номер телефону, зазначений позичальником при реєстрації в особистому кабінеті відповідно до положень ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Пунктом 2.5 Договору передбачено, що за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1.40% на день. База нарахування процентів залишок Суми Позики, що обліковується як заборгованість Позичальника перед Позикодавцем.
Згідно з пунктом 2.6. Договору, позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього Договору: 2.6.1. Комісія за використання позики, яка складає 0.1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього Договору із розрахунку кількості календарних днів у році. Нарахування повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення позики в повному обсязі. День надання позики не враховується при нарахуванні комісії за використання, день повернення Позики враховується при нарахуванні комісії за використання. 2.6.2. Одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1,50% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики.
Відповідно до п.2.7 Договору вартість вказаних у п.2.6 Договору комісій є фіксованою протягом строку кредитування. Комісії підлягають сплаті у строки, визначені Графіком платежів.
Згідно з копією платіжного доручення №14390 від 29 липня 2024 року ТОВ «ФК «Технофінанс» перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 17730 грн на підставі договору позики «Максі» №3257004815-034494 від 29 липня 2024 року.
Відповідно до надано позивачем розрахунку заборгованості за договором позики «Максі» № 3257004815-034494 від 29 липня 2024 року у відповідача перед позивачем за невиконання цього Договору є заборгованість у розмірі 62900,57 грн, яка складається з: 16969,26 грн заборгованості за тілом кредиту; 28508,40 грн заборгованості за відсотками за кредитом; 9 000,00 грн борг пені; 8422,91 грн заборгованості за комісією, яку представник позивача іменує «борг послуг».
За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України)
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, норми якої в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень статті 546 Цивільного кодексу України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем.
В той же час суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача пені за невиконання/неналежного виконання зобов`язань за умовами кредитного договору у розмірі 9000 грн, слід відмовити.
Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.3 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 2% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання починаючи з 1-го дня прострочення.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення заборгованості за пеню, що нараховується за невиконання/неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором в сумі 9000 грн задоволенню не підлягає, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 53900,57 грн, з яких тіло кредиту 16969,26 грн; проценти 28508,40 грн; заборгованість за послуги 8422,91 грн.
Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає.
Судом встановлено, що 03.01.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» та адвокатом Кшуташвілі В.О. укладено договір про надання правової допомоги №03/01.
Згідно із актом про прийняття-передачу наданих послуг від 10.12.2025, який підписаний сторонами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» отримало надані послуги адвокатом Кшуташвілі В.О., в т.ч. аналіз документів з метою подачі позову до суду, вартість якої складає 1000 грн; складання та подача позовної заяви до суду, вартість якої складає 4000 грн.
Однак при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Як вбачається із акт про прийняття-передачу наданих послуг від 10.12.2025, послуги які надавалися адвокатом складаються, зокрема з аналізу документів з метою подачі позову до суду, складання та подача позовної заяви до суду.
Аналіз документів з метою подачі позову до суду, вартість якого складає 1000 грн, охоплюється послугою складення позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеною як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу становлять 3000 грн.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2075,80 грн. (53900,57/62900,57 *2422,40) та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2570,75 грн. ( 53900,57/62900,57 х3000 = 2570,25). 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141,258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.11,509,526,611,625,1048-1050,1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за договором позики в розмірі 53900,57 грн., судовий збір у розмірі 2075,80 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2570,75 грн, всього на суму 58 547 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 12 коп.
В задоволенні решти позовних відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс», код ЄДРПОУ 43868852, м. Дніпро, вул. Глобинська, 2, оф. 207/2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М.Щепелева