Справа № 161/26014/25 
Провадження № 2/161/241/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
16 квітня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого судді – Пахолюка А.М.
при секретарі – Корнійчук А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позовні вимоги, мотивує тим, 21.12.2017 року він домовився з відповідачем про те, що останній придбає для привезе для нього транспортний засіб за його (позивача) грошові кошти у розмірі 25300 євро та 3000 дол. США.
Вказує, що відповідач протягом тривалого часу не виконував усної домовленості, що були досягнуті 21.12.2017 року, а тому на підтвердження цих зобов`язань 15.05.2018 року відповідач написав розписку, відповідно до якої, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 для купівлі автомобіля ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 25300 євро та 3000 дол. США та зобов`язався придбати та пригнати авто на протязі трьох тижнів до 05.06.2018 року.
Однак, зазначає, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та кошти до теперішнього часу не повернув.
Відтак, вважає, що наданні ним кошти на придбання авто відповідач зберігає безпідставно, а тому вони підлягають до стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти в розмірі 25300 євро, 3000 дол. США та судові витрати по справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків у ній зазначених.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 29 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що 15.05.2018 року ОСОБА_2 взяв для покупки автомобіля ОСОБА_3 у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 25300 євро та 3000 дол. США та зобов`язався доставити авто на протязі трьох тижнів до 05.06.2018 року (а.с. 6).
Договір оформлений у вигляді письмової розписки (а.с 6).
Однак, ОСОБА_2 транспортний засіб для позивача не доставив у зазначений строк та до теперішнього часу, а відтак кошти зберігає безпідставно.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта статті 653 ЦК України).
У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Тлумачення вказаних норм дає підстав для висновку, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом договір розірвано за рішенням суду, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України (див. висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20)).
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтував вимогу про стягнення суми наданих коштів відповідачу, оскільки, останній не виконав умову щодо купівлі транспортного засобу. 
Відтак, надані кошти, вказані в розписці в сумі 25300 євро та 3000 дол. США, суд вважає, що можуть бути стягнуті на користь позивача згідно зі статтею 1212 ЦК України як такі, що утримуються у відповідача без достатньої правової підстави.
Відтак, оскільки, відповідачем не вчинено дії на які йому було надано кошти сумі 25300 євро та 3000 дол. США, а тому підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, за якою вони були отримані, відпала.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 25300 євро та 3000 дол. США.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачав користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 13781 грн. 16 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 11-14, 15, 16, 1212 Цивільного кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  безпідставно збережені кошти в розмірі 25300 (двадцять п`ять тисяч триста) євро та 3000 (три тисячі) дол. США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір в розмірі 13781 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 16 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        А.М. Пахолюк