УХВАЛА
09 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 643/13612/24
провадження № 61-3815ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 07 липня 2025 року, додаткове рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян Віолетта Грачиківна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шефель Денис Сергійович, про розірвання договору довічного утримання та договорів про зміну набувача,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В. Г., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шефель Д. С., про розірвання договору довічного утримання та договорів про зміну набувача.
Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 07 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Додатковим рішенням Салтівського районного суду міста Харкова 
від 13 серпня 2025 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
У іншій частині заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн, 15 000,00 грн, сплачених за поховання ОСОБА_5 , витрат у стаціонарі, аптекам, лікам, продуктам харчування в сумі приблизно 250 000,00 грн, виплат по ДПС з 2016 по 2024 роки за несплачені періоди у розмірі приблизно 150 000,00 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року та додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 13 серпня 
2025 року залишено без змін.
02 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 07 липня 2025 року, додаткове рішення Салтівського районного суду міста Харкова 
від 13 серпня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 26 листопада 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заявнику запропоновано надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами, доплатити судовий збір та уточнити касаційну скаргу зазначивши підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова 
від 07 липня 2025 року, додаткове рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року визнано неподаною та повернено заявнику.
19 березня 2026 року  ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 07 липня 2025 року, додаткове рішення Салтівського районного суду міста Харкова 
від 13 серпня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 26 листопада 2025 року.
Проте, повторно подана касаційна скарга  ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав.
За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. 
Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року існувати не перестали, оскільки  ОСОБА_1 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу не надавши належні докази на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, без доплати судового збору.
Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 09 березня 2026 року  ОСОБА_1 не навів та Верховний Суд їх не встановив.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Оскільки заявником при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на ті самі судові рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року (провадження № 61-246ск26), вдруге подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 07 липня 2025 року, додаткове рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М. Коротун