УХВАЛА
10 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 487/5518/24
провадження № 61-4247ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., 
Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 
від 14 листопада 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни про визнання договору дарування недійсним та зобов`язання скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року  ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до   ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Коханенко О. Г., про визнання договору дарування недійсним та зобов`язання скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 листопада 2025 року, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року, позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування від 11 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г.
27 березня 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026року.
У касаційній скарзі просять скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволеної позовної вимоги та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. 
Відповідно до частини дев`ятої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалу про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше ніж через двадцять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма 
статті 394 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції  в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) 
статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявники визначають пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначаючи, що суди застосували норму права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 913/106/18, від 02 листопада 2021 року у справі 
№ 925/1351/10, від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20, 
від 26 квітня 2022 року у справі № 522/23819/15-ц.
Крім цього, на думку заявників, суди не звернули увагу, що позивач,  у порушення пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України не обґрунтував розрахунок ціни позову у даній справ та не сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір». Також позивач в позові невірно визначив процесуальний статус нотаріуса як відповідача, не врахувавши практику Верховного Суду, викладену у постанові від 19 січня 2021 року, від 27 січня 2021 року у справі № 463/1540/14-ц, в яких вказано, що у справах за позовом про визнання недійсним договору, нотаріус має брати участь в якості третьої особи.
Крім цього, заявники просять зупинити виконання (дію) постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026 рокудо закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
У частині восьмій статті 394 ЦПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення 
його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання/дії судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання заявників про зупинення виконання (дії) постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року до її закінчення розгляду в касаційному порядку слід відмовити, оскільки заявники не навели обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання (дію) оскаржуваного судового рішення, та не додали доказів, які б підтверджували необхідність його зупинення (докази примусового виконання оскаржуваного судового рішення).
Крім цього, Верховний Суд звертає увагу заявників на те, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року залишено без змін рішення Заводського районного суду міста Миколаєва 
від 14 листопада 2025 року, а тому суд касаційної інстанції не може зупинити виконання або дію саме постанови апеляційного суду, відповідно до вимог статті 436 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026року.
Витребувати з Заводського районного суду м. Миколаєва справу № 487/5518/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни про визнання договору дарування недійсним та зобов`язання скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення виконання (дії) постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2026рокудо закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції 
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська