Справа № 560/12363/24
	
РІШЕННЯ
іменем України

09 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:
1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.08.2024 року №2200-0314-8/74701 у призначенні та виплаті страхової виплати відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю сина - ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві;
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити страхову виплату відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю сина - ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є матір`ю померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , який проживав разом з нею як член родини. Зазначає, що відповідач неправомірно відмовив їй у страховій виплаті у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 .
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2024 провадження у справі 560/12363/24 закрито.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року скасовано. Справу направлено до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького окружного адміністративного суду головуючим суддею у справі визначено Михайлова О.О.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.01.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 .
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 25.09.2024 подало відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що листом №2200-0314-8/74701 від 01.08.2024 позвачку повідомлено про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та мав сина - ОСОБА_2 .
Пояснення третьої особи у встановлений судом строк не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 29.03.2018 року є пенсіонером за віком.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0004308302 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 як вбачається з Акту форми Н1/П від 09.02.2024 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10.01.2024 року на Комунальному підприємстві "Комбінат комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради", помер від внутрішньочерепної травми внаслідок падіння гілки 18.01.2024 року.
На підтвердження смерті ОСОБА_3 Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.01.2024 року.
Згідно з довідкою №32 від 21.03.2024 виданої Западинським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області підтверджується факт, що на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання №21-10/24 від 25.03.2024, складеного старостою Григорівського старостинського округу, довідки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №63/02-20-1022/2024 від 19.04.2024 та Акту форми Н1/П від 09.02.2024 року спеціального розслідування нещасного випадку, ОСОБА_3 проживав без реєстрації з 31.12.2021 року до дня смерті за адресою АДРЕСА_2 разом із своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
09.07.2024 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги сім`ї загиблого на виробництві ОСОБА_3 відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" згідно якого у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачується одноразова допомога у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.08.2024 №2200-0314-8/74701 позивачці відмовлено у призначенні одноразової допомоги, оскільки ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та мав сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зокрема вищевказаним рішенням вирішено призначити позивачці як непрацездатній матері, яка мала право на одержання утримання від загиблого сина одноразову допомогу у розмірі 56800,00 грн та щомісячну страхову виплату з 18.01.2023 в розмірі 6685,33 грн, з 01.03.2024 - 7217,48 грн.
Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернулась до суду з позовом.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Так, відповідно до преамбули Закону №1105-XIV, цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Приписами статті 9 Закону України №1105-XIV визначено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.
Згідно зі статтею 36 Закону України №1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Частиною п`ятої статті 36 Закону України №1105-ХІV встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:
1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;
2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.
Згідно ч.1,2,3 ст. 35 Закону України №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.
Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:
1) діти, які не досягли 18 років;
2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;
3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;
4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.
Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.
Відповідно до ст. 37 Закону України №1105 для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.
За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.
Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.
Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:
1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;
2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;
3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;
4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;
5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;
6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;
7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;
8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;
9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;
10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.
Відповідно до ст.38 Закону України №1105 територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.
Статтею 39 Закону України №1105 передбачений вичерпний перелік підстав, коли уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, проте підстави відмови у виплаті особам, які мають право на отримання страхової виплати за померлого, якою є позивач, Закон не містить.
Ключовим питанням у цій справі є визначення кола осіб (членів сім`ї), які мають право на отримання страхових виплат у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.
Суд вважає за необхідне звернути увагу, що Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів, відтак з урахуванням предмету спору, Сімейний кодекс України є спеціальним законом, який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.
Визначення поняття сім`ї та її членів закріплено в Сімейному кодексі України, відповідно до статті 3 якого сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
Аналіз вищезазначених правових норм, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99, вказує на те, що до членів сім`ї належать не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0004308302.
Суд звертає увагу, що матеріали справи містять документи на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_3 з 31.12.2021 року до дня смерті за адресою АДРЕСА_2 разом із своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зокрема акт про встановлення фактичного місця проживання №21-10/24 від 25.03.2024, складеного старостою Григорівського старостинського округу, довідка виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №63/02-20-1022/2024 від 19.04.2024 та Акт форми Н1/П від 09.02.2024 року спеціального розслідування нещасного випадку.
Матеріали справи не містять відомостей того, що померлий ОСОБА_3 був одружений чи знаходився у незареєстрованому шлюбі.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданому 19.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хмельницького району Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 07.08.2006 року проведено державну реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Тому посилання відповідача на те що у загиблого була своя сім`я є безпідставними.
Також матеріали справи не містять відомостей про те, що хтось інший з членів сім`ї, зокрема син загиблого, звернувся до відповідача за отриманням вказаної одноразової допомоги.
Отже, встановленими у справі обставинами підтверджується, що син позивачки, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, до смерті проживав разом із своєю матір`ю однією сім`єю за одною адресою та вів з нею спільне господарство. Іншої сім`ї у ОСОБА_3 не було, доказів протилежного відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Відтак ОСОБА_1 має беззаперечне право на отримання передбаченої п.1 ч.5 статті 36 Закону №1105-XIV одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 40 розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, тому ці витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги сім`ї у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, передбаченої частиною 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
Третя особа:	ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 	

Головуючий суддя 		О.О. Михайлов