ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22850/24	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунків пенсії у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, та не встановлення статусних та вікових доплат до пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 :
з дати поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року - автоматичні перерахунки пенсії як непрацюючій особі відповідно до статтей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахування та виплату надбавки до пенсії відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;
з 01.03.2019 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124;
з 01.05.2020 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251;
з 01.03.2021 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 року № 127;
з 01.03.2022 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118;
з 01.03.2023 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168;
з 01.03.2024 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 року № 185;
з 01.04.2020 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251;
з 01.03.2023 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунків пенсії у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, та не встановлення статусних та вікових доплат до пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 : з дати поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року - автоматичні перерахунки пенсії як непрацюючій особі відповідно до статтей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахування та виплату надбавки до пенсії відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; з 01.03.2019 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124; з 01.05.2020 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251; з 01.03.2021 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 року № 127; з 01.03.2022 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118; з 01.03.2023 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168; з 01.03.2024 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 року № 185; з 01.04.2020 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251; з 01.03.2023 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 та здійснити виплату пенсію у перерахованому розмірі, з урахуванням здійснених виплат. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №420/192/22, Головним управлінням розпорядженням від 31.08.2022 поновлено виплату пенсії з 07.10.2009, обчислену за нормами Закону №1058, при страховому стажі 46 років 09 місяців (коефіцієнт — 0,46570 х 1,35, враховано по 12.10.1988), в тому числі робота за Списком №1 — 19 років, при середньомісячній заробітній платі 1226,88 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати — 1,32092 х 1197,91 грн - середня заробітна плата за 2008 рік), визначеній за період з 01.09.1987 по 30.09.1988 згідно довідки про заробітну плату, та її розмір встановлено на рівні 888,56 грн, де: розмір пенсії за віком — 774,32 грн; доплата за 21 рік понаднормового стажу — 114,24 грн. Отже, на думку апелянта, враховуючи межі зобов`язань, покладених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі № 420/192/22, позивачу поновлено виплату пенсії в розмірі станом на 07.10.2009 (в твердому розмірі). Апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що вищезазначеним рішенням суду не покладені зобов`язання Головного управління щодо проведення перерахунків пенсії, то для нарахування щомісячної компенсаційної виплати немає правових підстав. На цих же підставах не провадиться перерахунок пенсії у зв`язку зі змінами в пенсійному законодавстві, змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також у зв`язку з прийняттям рішень Кабінету Міністрів України щодо перерахунків та індексацій пенсій. Вказує, що, оскільки пенсію поновлено на підставі рішення суду, то враховуючи межі зобов`язань, розмір пенсії поновлено у розмірі визначеному на час припинення її виплати і вона не підлягає проведенню перерахунків.
Апелянт вказує, що спір у даній справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав що і спір по справі №420/192/22, але на стадії виконання судового рішення. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Таким чином, на думку апелянта, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. 
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні справи вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, а саме втрутився в дискреційні повноваження Головного управління.
27 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України Серія НОМЕР_1 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 терміном дії до 14 грудня 2030 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №420/192/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2022 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951020113659 від 26.11.2021 про відмову у поновленні виплати пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести позивачу поновлення та виплату пенсії за віком Список №1 проіндексовану відповідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2009 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з компенсацією втрати частини доходів.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №420/192/22, Головним управлінням ПФУ в Одеській області Розпорядженням від 31.08.2022 поновлено виплату пенсії з 07.10.2009, обчислену за нормами Закону №1058, при страховому стажі 46 років 09 місяців (коефіцієнт - 0,46570 х 1,35, враховано по 12.10.1988), в тому числі робота за Списком №1 - 19 років, при середньомісячній заробітній платі 1226,88 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,32092 х 1197,91 грн - середня заробітна плата за 2008 рік), визначеній за період з 01.09.1987 по 30.09.1988 згідно довідки про заробітну плату, та її розмір встановлено на рівні 888,56 грн, де: розмір пенсії за віком - 774,32 грн; доплата за 21 рік понаднормового стажу - 114,24 грн.
Однак, не проведено автоматичний перерахунок пенсії, індексацію пенсії та не нараховано доплати як дитині війни і доплати після 80 років.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.06.2024, в якій, крім іншого, просив здійснити перерахунок пенсії з дати поновлення її виплати з 07.10.2009 року на підставі змін пенсійного законодавства, які відбулися після дати поновлення виплати заявнику пенсії, в т.ч. у зв`язку із зростанням показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, прийняттям постанов Кабінету міністрів України щодо перерахунків та індексацій пенсій, а також з урахуванням доплат згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та доплат як особі, яка досягла 80-річного віку, згідно постанови Кабінету міністрів України (а.с. 34).
Відповідач листом від 25.06.2024 року № 18888-17311/А-02/8-1500/24 повідомив, що враховуючи межі зобов`язань, покладених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №420/192/22, поновлено виплату пенсії в розмірі станом на 07.10.2009 (в твердому розмірі).
Зазначено, що статтею 1 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” визначено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
Оскільки в пенсійній справі відсутній документ, який підтверджує, що позивач є громадянином України (паспорт громадянина України), тому для нарахування зазначеної надбавки підстав немає.
Зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році” передбачено проведення щомісячної компенсаційної виплати 80-річним у розмірі 500 грн.
У зв`язку з тим, що вищезазначеним рішенням суду не покладені зобов`язання Головного управління щодо проведення перерахунків пенсії, то для нарахування щомісячної компенсаційної виплати немає правових підстав.
Вказано, що на цих же підставах не провадиться перерахунок пенсії у зв`язку зі змінами в пенсійному законодавстві, змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також у зв`язку з прийняттям рішень Кабінету Міністрів України щодо перерахунків та індексацій пенсій.
Одночасно повідомлено, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами), передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрацію або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця.
При цьому, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 Закону особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).
Зазначено, що, оскільки в пенсійній справі відсутні відомості щодо звільнення заявника з роботи, то пенсія обчислена як працюючій особі.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів, та не надав докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до зазначеної норми діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій або невчинення їх у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно ст. 27 Закону № 1058-IV (тут і далі в редакції, чинній станом на 07.10.2009 року) розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону. 
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону. 
Згідно з ч.1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 42 Закону № 1058-IV пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. 
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, який відповідає не менше ніж 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, за винятком випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення. Розмір та порядок (341-2005-п) такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України. 
У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. 
Згідно з ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сукупний аналіз наведених норм матеріального права доводить, що позивач мав право на поновлення пенсії, в розмірі, який не може бути менше мінімального розміру пенсії, встановленого Законом № 1058-IV та має право на перерахунок пенсії.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції, зі змінами від 11.10.2017 року, які діють до теперішнього часу з певними змінами) для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення, та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Повертаючись до матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що пенсія за віком, яка призначена на пільгових умовах за Списком № 1 була поновлена позивачу з 07.10.2009 року.
Позивач 1938 року народження, а отже 60 років йому виповнилося у 1998 році.
Проте, в порушення наведених вище вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем після поновлення виплати позивачу пенсії не здійснюється підвищення розміру пенсії позивача у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про зобов`язання провести перерахунок пенсії та здійснити індексацію пенсії, є правомірними та належать задоволенню.
Щодо доплати до пенсії особі, якій виповнилось 80 років, колегія суддів зазначає.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році” було установлено з 1 квітня 2020 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.
Щомісячна компенсаційна виплата особам, які отримують пенсію та досягли 80-річного віку після 1 квітня 2020 р., встановлюється і виплачується з дати досягнення зазначеного віку.
Позивачу виповнилося 80 років у 2018 році, отже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 він мав право на встановлення щомісячної компенсаційної виплати.
Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» установлено з 1 березня 2023 р. щомісячну компенсаційну виплату особам, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2020 рік: яким виповнилося 80 років і більше, - у розмірі до 570 гривень.
Посилання апелянта на те, що у зв`язку з тим, що рішенням суду не покладені зобов`язання Головного управління щодо проведення перерахунків пенсії, то для нарахування щомісячної компенсаційної виплати немає правових підстав, є хибними та безпідставними, оскільки відповідач мав дотримуватись норм постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 та постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р.
За таких обставин, також вірним є висновок суду першої інстанції, що у цій частині позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.
Щодо підвищення до пенсії як дитина війни, колегія суддів зазначає.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV (далі - Закон № 2195-IV) визначено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
Згідно з ст. 3 Закону № 2195- IV державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 6 Закону № 2195- IV (в редакції, чинній станом на 07.10.2009 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") (3551-12) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
Згідно змін, внесених Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VІІІ ) до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» № 1381 від 28.12.2011 року установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.
В апеляційній скарзі та у відповіді на заяву позивача апелянт зазначає, що відсутні підстави для встановлення зазначеної надбавки, оскільки в пенсійній справі відсутній документ, який підтверджує, що позивач є громадянином України (паспорт громадянина України).
Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України Серія НОМЕР_1 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 терміном дії до 14 грудня 2030 року.
З огляду на вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги у цій частині також є правомірними та належать задоволенню.
Щодо втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі № 580/3690/23, аналізуючи вищенаведені положення КАС України, зазначив, що за приписами вказаних норм у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.
У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи здійснити перевірку того, чи забезпечив позивач на момент його звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень виконання всіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та(або) якщо суб`єкт до якого звертається позивач має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
З урахуванням встановлених у даній справі обставин колегія суддів доходить висновку, що позивачем дотримано усі передбачені законом умови для отримання позитивного результату, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивачки у цій справі є покладення на уповноважений орган обов`язку здійснити ОСОБА_1 : з дати поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року - автоматичні перерахунки пенсії як непрацюючій особі відповідно до статтей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахування та виплату надбавки до пенсії відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; з 01.03.2019 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124; з 01.05.2020 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251; з 01.03.2021 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 року № 127; з 01.03.2022 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118; з 01.03.2023 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168; з 01.03.2024 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 року № 185; з 01.04.2020 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251; з 01.03.2023 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 та здійснити виплату пенсію у перерахованому розмірі, з урахуванням здійснених виплат.
З огляду на зазначене доводи апелянта про втручання суду у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є безпідставними.
Також, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що спір у даній справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав що і спір по справі №420/192/22, але на стадії виконання судового рішення.
З огляду на вищезазначене, виходячи з обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко