МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 р.  	№ 400/10702/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,  вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду у Київській області,  вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Фастівський район, Київська область, 08500, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2025 №054450002441, зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в призначенні пенсії за віком від 22.05.2025 №054450002441; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 16.02.2025 року.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком.
Відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області, надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки страховий стаж Позивача склав 03 роки 0 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.
Відповідач, ГУ ПФУ у Київській області, відзив на позов не надав. Відповідач зареєстрований в підсистемі «Електронний суд». Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу та доставлена до електронного кабінету відповідача 16.10.2025 року. Тому відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Позивач надала відповідь на відзив, просила позов задовольнити, оскільки за наявності страхового стажу більше 15 років Позивачу було призначено та вона отримувала до 65 років тимчасову державну соціальну допомогу, відповідно до Постанови КМУ №1098 від 27.12.2017 р., що підтверджується довідками, виданими управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області №2817/4.2.4 від 02.06.2025 року.
Також страховий стаж Позивача становить 16 років 5 місяців 13 днів, що підтверджується довідками, виданими відповідними управліннями ПФУ, а саме: довідка №54 від 25.09.2018 року Великоновосільківського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області; довідка №77/03-38 від 11.08.2020 року управління ПФУ в Мар`їнському районі Донецької області; довідка №1400-0211-8/33123 від 16.04.2024 року Відділу обслуговування громадян №9 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Миколаївській області; довідка №1400-0211-8/88319 від 06.11.2024 року Відділу обслуговування громадян №9 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Миколаївській області.
Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.05.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ у Київській області.
22.05.2025 ГУ ПФУ у Київській області прийнято рішення № 054450002441, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.
У рішенні зазначено, що вік заявниці 65 років.
Страховий стаж особи становить 3 роки 0 місяців 0 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період роботи в колгоспі з 08.01.1987 по 25.08.1988, оскільки в записах трудової книжки відсутня інформація про встановлений мінімум та вироблену трудодні (необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та вироблені трудодні;
- період роботи за трудовою книжкою від 05.07.1982 НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміну прізвища внесено з порушеннями пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, та відсутня печатка; 
- навчання за дипломом від 05.07.1981 НОМЕР_2 з 01.09.1978 по 25.08.1981, за атестатом від 19.07.1978 №5556 з 01.09.1977 по 19.07.1978, оскільки відсутні дані про зміну прізвища.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Ч. 3 ст. 26 Закону № 1058 встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону № 1058).
Згідно ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).
Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 по справі № 120/2366/21-а.
Позивач надала до позову копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 , відповідно до записів якої у період з 08.01.1987 по 25.08.1988 працювала у колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області. 
Позивач у 1987 відпрацювала 177 вихододнів при встановленому мінімумі 160 вихододнів, у 1988 - 98 вихододнів при встановленому мінімумі 160 вихододнів (позивач звільнилася 25.08.1988).
Вказане свідчить про виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі.
Тому відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачу період роботи з 08.01.1987 по 25.08.1988.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.
У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 по справі № 439/571/17.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 по справі № 580/4012/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, відповідач, ГУ ПФУ у Київській області, протиправно не зарахував періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 . Тому відповідач повинен зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи.
Трудова книжка позивача містить записи про період навчання позивача з 01.09.1977 по 19.07.1978 у ПТУ № 50, та період навчання з 1978 по 1981 у Донецькому індустріально-педагогічному технікумі.
Також позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії та до позову додала копію атестата № 5556, яка свідчить про її навчання у ПТУ № 50 з 01.09.1977 по 19.07.1978; копію диплома НОМЕР_2 , який свідчить, що у 1978 позивач вступила до Донецького індустріально-педагогічного технікуму і в 1981 закінчила повний курс за спеціальністю "Технологія зварювального виробництва", рішенням Державної екзаменаційної комісії від 25.06.1981 присвоєно кваліфікацію майстер виробничого навчання.
Вказані атестат № 5556 та диплома НОМЕР_2 видані на ім`я ОСОБА_2 . Трудова книжка позивача містить дані щодо зміни прізвища з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ", тому відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1977 по 19.07.1978, з 01.09.1978 по 25.06.1981 року.
Тому позов в цій частині належить задовольнити.
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, відповідача слід зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 15.05.2025 року про призначення пенсії за віком.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тому позов належить задовольнити частково.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у Київській області, оскільки спірне рішення прийнято саме ним.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Фастівський район, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548), задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення від 22.05.2005 року № 054450002441.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Фастівський район, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) зарахувати ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до страхового стажу період роботи з 08.01.1987 по 25.08.1988 за трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 , періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 , періоди навчання з 01.09.1977 по 19.07.1978, з 01.09.1978 по 25.06.1981 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 15.05.2025 року.
4. В решті позову відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Фастівський район, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) на користь ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.), сплачений квитанцією № 2.351985737.1 від 13.10.2025 року.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.
Суддя Т. О. Гордієнко