ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3667/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року (суддя Кравчук О.В.) в справі № 340/3667/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бантищівський щебінь» до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бантищівський щебінь» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови серії ОПШ №043007 від 20 травня 2025 року про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову ОПШ №043007 від 20.05.2025 про накладення адміністративно-господарського штрафу на ТОВ "Бантищівський щебінь".
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Звертає увагу на те, що Верховним Судом сформовано правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування статей 48, 60 Закону № 2344-III, положень пункту 11.1 Правил № 363, в частині оформлення товарно-транспортної накладної із зазначенням обов`язкових реквізитів, який є релевантним до обставин цієї справи. 
Також вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що нести відповідальність за неналежне оформлення ТТН має вантажовідправник, адже водій, який здійснює перевезення вантажу, несе відповідальність за наявність належно оформленої товарно-транспортної накладної під час перевезення. Хоча обов`язок за правильне оформлення ТТН покладається на вантажовідправника, водій повинен перевірити наявність усіх необхідних реквізитів у ТТН перед початком перевезення, щоб забезпечити законність та безпеку транспортної операції. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті у ході проведення рейдової перевірки, на ділянці дороги 57 км а/д Н-16, був зупинений та перевірений на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортний засіб марки DAF НОМЕР_1 (причеп НОМЕР_2 ), власником якого була ОСОБА_1 , перевізником був ТОВ “БАНТИЩІВСЬКИЙ ЩЕБІНЬ”, яким керував водій – ОСОБА_2 .
За результатами проведення перевірки державним інспектором складено акт №113566 від 07.04.2025 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано, що під час перевірки було виявлено порушення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме, товарно-транспортна накладна оформлена неналежним чином.
Водій зі змістом акту був ознайомлений під підпис, від пояснень відмовився.
20 травня 2025 року за результатом розгляду справи, відповідачем було винесено постанову ОПШ №043007 від 20.05.2025 про застосування адміністративно - господарського штрафу в розмірі 17000 грн, за відсутність у перевізника товарно - транспортної накладної на вантаж.
За кермом транспортного засобу знаходився водій ОСОБА_2 , який під час перевірки надав товарно-транспортну накладну на вантаж №152 від 07.04.2025, в якій серед іншого зазначено: автомобіль DAF НОМЕР_1 (причеп НОМЕР_2 ; автомобільний перевізник ТОВ «Бантищевській щебінь»; водій ОСОБА_2 ; замовник: ТОВ Деметра плюс, код ЄДРПОУ; вантажовідправник: Бантищевській щебінь; вантажоодержувач: ТОВ Деметра плюс пункт навантаження: м. Новоукраїнка, вул. Короленка 2а, пункт розвантаження: м. Черкаси.
Згідно з ТТН №152 від 07.04.2025 (замовник) вантажоодержувач: ТОВ Деметра плюс.
Суд першої інстанції вважав, що саме на замовника послуг покладається обов`язок виписувати товарно-транспортну накладну, а оскільки замовником є Товариство з обмеженою відповідальністю “Деметра плюс”, то саме ним мало бути виписано товарно-транспортну накладну відповідно до вимог чинного законодавства та, як наслідок, на нього накладено адміністративно-господарський штраф у відповідності до приписів абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення у сфері законодавства про автомобільний транспорт, відтак застосування до нього адміністративно-господарського штрафу згідно з оскаржуваною постановою є протиправним.
Суд визнає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що в ході перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення внутрішніх перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 07 квітня 2025 року на ділянці 57 км автодороги Н-16 посадовою особою відділу державного нагляду (контролю) в Черкаській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №113566, яким встановлено, що під час перевірки транспортних засобів марки марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , перевізником - ТОВ «Бантищівський щебінь», водій ОСОБА_2 , виявлено порушення, яке полягає у відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, товарно-транспортна накладна оформлена неналежним чином.
Постановою відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області від 20 травня 2025 року серії ОПШ №043007 з ТОВ «Бантищівський щебінь» стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення вантажів за відсутність на момент проведення перевірки документів, а саме відсутність у перевізника? ?товарно-транспортної накладної на вантаж.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність застосування адміністративно-господарського штрафу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі – Закон № 2344-ІІІ).
Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За змістом частини сімнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Так, частиною першою - другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначають Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила № 363). 
За визначенням, наведеним в цих Правилах, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами. 
Згідно з пунктом 11.1 розділу 11 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. 
У разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема умов та/або виду вантажу. 
Відповідно до пункту 11.3 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Отже, законодавством визначено істотні дані, що має містити ТТН, зокрема, найменування та код ЄДРПОУ автоперевізника та вантажоодержувача.
У цьому випадку товарно-транспортна накладна № 152 не містила обов`язкових реквізитів, зокрема, відсутній код платника податків згідно з ЄДРПОУ автомобільного перевізника/замовника/вантажоодержувача.
Таким чином, під час проведення рейдової перевірки водій в порушення вимог статті 48 Закону №2344-III не надав належним чином заповнену ТТН.
Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 440/2334/23, від 10 жовтня 2024 року у справі № 440/17818/21 зазначив, що наявність недоліків в заповненій товарно-транспортній накладній, посадові особи контролюючого органу уважають це відсутністю передбаченого законом документа. У зв`язку з чим, дійшов висновків, що під час проведення перевірки водій, в порушення вимог статті 48 Закону № 2344-III, не надав належним чином оформлену товарно-транспортну накладну.
Відтак, висновок суду першої інстанцій про те, що недоліки в оформленні наявної у водія товарно-транспортної накладної не можуть бути кваліфіковані як відсутність товарно-транспортної накладної взагалі на момент проведення перевірки суд визнає помилковими та такими, що не відповідають наведеним вище висновкам Верховного Суду.
Щодо доводів позивача, підтриманих судом першої інстанції, про те, що він не може нести відповідальність за неналежне оформлення ТТН, суд зазначає таке.
Як вказано вище, пунктом 11.3 Правил № 363 установлено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Пунктом 11.4 Правил № 363 регламентовано, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
Отже, водій після отримання вантажу перевіряє оформлення ТТН та підписує її.
Згідно зі статтею 34 Закону автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відтак, хоча обов`язок за правильне оформлення ТТН покладається на вантажовідправника, водій повинен перевірити наявність усіх необхідних реквізитів у ТТН перед початком перевезення, щоб забезпечити законність та безпеку транспортної операції.
Крім того, статтею 52 Закону №2344-ІІІ автомобільному перевізнику надано право відмовитися від приймання вантажу для перевезення, якщо замовником не підготовлено вантаж чи необхідні документи або внесені без попереднього узгодження з ним зміни до реквізитів цих документів.
Зважаючи на наведене, суд погоджується із доводами апелянта, що прийнявши до перевезення вантаж на основі документів, оформлених з порушенням встановлених законодавством вимог, у тому числі на основі неналежним чином оформленої товарно-транспортної накладної, автомобільний перевізник бере на себе усі пов`язані з цим ризики такого перевезення, у тому числі в частині застосування до нього адміністративно-господарських санкцій.
Суд зауважує, що Законом № 2344-ІІІ не передбачено жодних виключень в частині дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо обов`язкової наявності у водіїв транспортних засобів на момент проведення рейдових перевірок усіх визначених законодавством документів.
Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що позивач як перевізник не дотримався обов`язку здійснення контролю за роботою водіїв транспортних засобів, суд доходить до висновку про правомірність накладення на адміністративно-господарського штрафу, а висновки суду першої інстанції щодо підстав для скасування спірної постанови є помилковими.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в справі №340/3667/25 задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в справі №340/3667/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бантищівський щебінь» до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.
Ухвалити у справі №340/3667/25 нове рішення.
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Бантищівський щебінь» до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 18 лютого 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко