ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко І. М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року Справа № 740/1823/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І. 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2025 року у справі 

за позовом ОСОБА_1 

до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи. 
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01 квітня 2025 року серії ЕНА № 4404572, винесену інспектором Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Демченком Ярославом Геннадійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви ОСОБА_1 зазначав, що не вчиняв спірного правопорушення, оскільки при виїзді до головної дороги, де встановлений дорожній знак, він загальмував та здійснив зупинку, щоб впевнитися, що по головній дорозі не їдуть транспортні засоби.
Також Позивач стверджував, що інспектор не взяв до уваги його заперечення, не відбирав пояснення та безпідставно відхилив клопотання про перенесення розгляду справи для забезпечення можливості скористатися правничою допомогою. Крім того, зазначав, що належних і допустимих доказів вчинення правопорушення інспектором не було надано, а спірна постанова не містить посилання на технічні засоби.
Також ОСОБА_1 посилається на наявність помилки у постанові щодо порушення ним саме п. 8.4.в ПДР.
2. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що на спірній ділянці дороги розміщено знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». 
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Апелянт зазначає, що факт встановлення знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» не є спірним, оскільки ані Позивачем у позовній заяві, ані Відповідачем не оспорювалося. Водночас, відсутність у матеріалах справи фото дорожнього знаку не є підставою для визнання протиправності спірної постанови.
Також Апелянт посилається на технічний збій у роботі службового планшету поліцейського, внаслідок чого і було зазначено група знаків згідно п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху замість п. 8.4 «б». Вказане, на переконання Апелянта, не спростовує вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, а окремі недоліки індивідуального акта за можливості встановлення його суті і змісту не можуть мати безумовним наслідком його скасування.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. 
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 та від 12.09.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 
5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2025 у Апелянта було витребувано затверджену, станом на 01.04.2025 схему дорожнього руху, за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 107 із зазначенням дорожніх знаків.
7. На виконання зазначеної ухвали суду Відповідачем витребувані судом документи не надано. Натомість подано до суду заяву про продовження процесуального строку у якій просить надати додатковий строк для виконання ухвали, посилаючись на те, що ним не отримано відповідь на запит від міського голови. Також подано заяву про неможливість подати доказ у встановлені строки з клопотанням про витребування такого доказу у Ніжинської міської ради, яка є володільцем такої інформації.
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року клопотання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про витребування доказів було задоволено та витребувано у Ніжинської міської ради затверджену, станом на 01.04.2025, схему дорожнього руху, за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 107 із зазначенням дорожніх знаків.
9. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
10. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав. 
11. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА № 4404572 від 01.04.2025, 01.04.2025 о 19-48 год. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 107, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Vento, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
12. Позивач, вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом. 
13. Нормативно-правове обґрунтування. 
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII). 
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. 
Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до п. 8.4 (б) та (в) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: б) знаки пріоритету - встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги ; в) заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. У випадку встановлення вказаного знаку необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ст. 183 цього Кодексу. 
У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. 
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
14. Висновки суду апеляційної інстанції. 
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст.ст. 73, 74 КАС України. 
Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів зазначає, що дійсно факт встановлення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по вул. Шевченка, 107 в м. Ніжин при виїзді до головної дороги ані Позивачем, ані Відповідачем не оспорюється.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 78 КАС України).
Так, дослідивши відеозапис з портативного відеореєстратора зі службового автомобіля від 01.04.2025, на який посилається Апелянт, колегія суддів прийшла до висновку, що такий відеозапис не є належним і достовірним у розумінні ст. 74-75 КАС України доказом, оскільки з вказаного відеозапису неможливо встановити ані місце вчинення адміністративного правопорушення, ані місце розташування дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», ані номер транспортного засобу, який рухався, як зазначає Апелянт, по вул. Шевченка, 107 в м. Ніжин.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає обґрунтованим сумнів суду першої інстанції щодо достовірності обставин щодо встановлення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по вул. Шевченка, 107 та погоджується з його висновками щодо ненадання Відповідачем до спірної постанови належних і допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення Позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Долучені Апелянтом вже до апеляційної скарги фотознімки дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі докази до суду першої інстанції не подавалися, а відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Більш того, надані Апелянтом фотознімки також не дозволяють суду встановити місце встановлення дорожнього знаку.
Надаючи оцінку всім доводам Апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…». 
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини цієї справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до ст. 242 КАС України.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2025 року - без змін. 
Розподіл судових витрат. 
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2025 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 
Судове рішення виготовлено 13 квітня 2026 року. 

Головуючий суддя О.В. Епель 

Судді: О.В. Карпушова 

Є.І. Мєзєнцев