Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року Справа№200/550/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить 
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 04.01.2012 він був виключений з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, що підтверджується відміткою у посвідченні (замість військового квитка) серії НОМЕР_3 . При формуванні електронного військово-облікового документа, сформованого в додатку «Резерв+», позивачем було виявлено невідповідність інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, даним паперового військово-облікового документу, а саме: зазначено, що позивач є військовозобов`язаним.
Листом від 17.12.2025р. № 07/5594 повідомив позивача, що він знаходиться на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано звернутись до вказаного ТЦК та СП за роз`ясненнями.
24.12.2025 року позивач через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою, якою просив нести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні персональні і службові дані позивача про виключення з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі. 02.01.2026 року отримано сповіщення в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста про відхилення заяви.
Позивач в свою чергу вважає, що оскільки він був виключений з військового обліку, то він є невійськовозобо`язаним.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснення щодо того яким саме чином обліковуються військовозобов`язані місце реєстрації яких є тимчасово окуповані території ( АДРЕСА_1 ); облікові документи ОСОБА_1 , всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІКС «Оберіг», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Представник позивача надав до суду заперечення на відзив в якому зазначає, що відповідач подав відзив, в якому зазначив про перебування позивача на військовому обліку в іншому ТЦК та СП. Сторона позивача не визнає аргументи відповідача, які вказані ним у відзиві, та відхиляє їх з огляду на наступне. Конструкцію «за місцем перебування на військовому обліку» можна тлумачити розширено і розуміти її не тільки як місце військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів, а й як місце обліку осіб, які виключені з військового обліку. Як визначити місце обліку особи, яка виключена з військового обліку? Законодавство не містить відповіді на це питання. На наш погляд, таким місцем може вважатися той ТЦК та СП, який прийняв рішення про виключення особи з військового обліку і у якому зберігаються первинні документи, що підтверджують виключення з військового обліку. За такого тлумачення, місцем обліку Скаржника є ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки саме він приймав рішення про виключення з військового обліку і лише у нього містяться документи, які підтверджують цей факт. Місцем перебування на військовому обліку, не може бути той ТЦК та СП, який помилково створив запис з позначкою «на обліку» відносно особи, виключеної з військового обліку. Протилежний висновок буде ні чим іншим, як легалізацією такої помилки. Створення такого запису, не скасовує правовий статус, який підтверджений первинними документами – статус особи, виключеної з військового обліку. Зворотні твердження нівелюють всю цінність первинних документів і призведуть до свавілля. За таких обставин, можна зробити висновок, що чинне законодавство прямо не визначає, до якого ТЦК та СП повинна звернутися особа, яка виключена з військового обліку військовозобов`язаних, для актуалізації її персональних і службових даних у ЄДРПВР. На наш погляд, така особа повинна звертатися до того ТЦК та СП, який виключив цю особу з військового обліку не тільки тому, що саме цей ТЦК та СП не виконав своїх обов`язків і порушив права особи, а й тому, що лише він має можливість перевірити обґрунтованість вимог особи. Чому так? Звісно, для прийняття такого важливого рішення, як внесення до ЄДРПРВ запису про виключення з військового обліку, відповідальна особа ТЦК та СП не буде спиратись лише на наданий військово-обліковий документ – потрібна верифікація інформації (документ може бути підроблений). Як можна верифікувати таку інформацію? На підставі первинних документів, які містять відповідну інформацію і знаходяться в розпорядженні ТЦК та СП. Яку інформацію повинні містити ці документи? Про виключення позивача з військового обліку за досягненням граничного віку перебування в запасі. Перевірити обґрунтованість вимог особи, що звертається, може лише той ТЦК та СП, який прийняв рішення про виключення особи з військового обліку, оскільки саме він зберігає первинні документи щодо надання особі зазначеного статусу
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 . Відповідно до сторінки 12 паспорту позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до посвідчення (замість військового квитка) серії НОМЕР_3 , який виданий 19.11.2003 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , позивач 04.01.2012 року виключений з військового обліку за досягненням граничного віку перебування у запасі (графа 18 посвідчення).
04.12.2025 при формуванні електронного військово-облікового документа, сформованого в додатку «Резерв+», позивачем було виявлено невідповідність інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, даним паперового військово-облікового документу, а саме: зазначено, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Порушено правила військового обліку (не стали на військовий облік за місцем перебування як ВПО).
09.12.2025 року позивач надіслав відповідачу заяву, якою просив внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні персональні і службові дані позивача про виключення з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі. 
Відповідач листом від 17.12.2025 №07/5594 повідомив позивача, що він знаходиться на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано звернутись до вказаного ТЦК та СП за роз`ясненнями. 
09.01.2026 представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 з адвокатським запитом № 35-62/745 в якому просила надати інформацію про перебування/не перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на військовому обліку військовозобов`язаних. Чи був виключений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі? Якщо інформація, про виключення з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, не внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, прошу, за наявності підстав, внести відповідні дані до Реєстру. У разі неможливості внесення до Реєстру інформації щодо виключення з військового обліку військовозобов`язаних, прошу повідомити причини. У разі, якщо особу було виключено з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, а потім знову взято на військовий облік, прошу повідомити ким і коли було прийнято відповідне рішення та надати копію документа, яким воно оформлено.
24.12.2025 року позивач через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою, якою просив нести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні персональні і службові дані позивача про виключення з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі. 
02.01.2026 року отримано сповіщення в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста про відхилення заяви.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно положень статті 37 Закону №2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Відповідно до положень п.20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Статтею 32 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного вік , було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також визнані військово-лікарськими комісіями непридатними для військової служби у воєнний час, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.
Запас військовозобов`язаних згідно з ч.1 ст. 28 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних.
Відповідно до ч.2 ст.28 Закону №2232-XII військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.
Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві (ч.4 ст.28 Закону №2232-XII).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 №1169-VII внесені зміни до статті 28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014 року №1604-VII - до 60 років.
В свою чергу, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач, як громадянин України, підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.
У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З часу внесення змін до Закону №2232-XII він розповсюджується на всіх громадян України, що не досягли граничного віку перебування у запасі, тобто 60 років.
Позивач підпадає під дію Закону №2232-XII із внесеними до нього змінами.
Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідно до приписів ст.28 Закону №2232-XII, чинних станом на час виникнення спірних правовідносин, позивач не досяг граничного віку перебування в запасі та вважається військовозобов`язаним.
Абзацом п`ятим частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Згідно з абзацами сьомим і дев`ятим пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній з 18.05.2024) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України:
які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.
З вищевикладеного слідує, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають усі військовозобов`язані громадяни України, які досягли 25-річного віку. Водночас Закон № 2232-ХІІ не містить обмежень щодо кількості раз взяття на військовий облік у випадку, якщо особа раніше перебувала на військовому обліку.
Тобто громадянин України, який раніше перебував на військовому обліку і був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у разі, якщо правові підстави, за якими він був виключений, відпали.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно поновлено позивача на обліку військовозобов`язаних.
Враховуючи вищевикладене, правові підстави для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку на підставі досягнення граничного віку перебування в запасі, згідно відомостей військово-облікового документу в паперовій формі: посвідчення (замість військового квитка): серії НОМЕР_3 від 19.11.2003 ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на день судового розгляду відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується з огляду на відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено і підписано 22.04.2026 року. 

Суддя І.Г. Аляб`єв