Справа №573/25/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М.	
Номер провадження 33/816/954/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  172-20 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

13 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , офіцер в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
в с т а н о в и л а:
Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 за те, що лейт-т ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою військової служби, у порушення вимог ст. ст. 13, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, в умовах воєнного стану, 01.01.2026 близько 23.15 год. знаходячись на місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у районі АДРЕСА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення такого стану №27 від 02.01.2026.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати постанову судді, звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого і обмежитися усним зауваженням.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що заява про розгляд справи без його участі була написана під тиском. 
Просить врахувати визнання вини як пом`якшуючу обставину та посилаючись на складне матеріальне становище у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, необхідність допомагати матері з оплатою житла та батькові — інваліду І групи на ліки, та що від його дій не настало тяжких наслідків, звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого
Будучи у відповідності до вимог ст.ст.268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Сумського апеляційного суду, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.
Відповідно до статей 11, 13, 16, 17, 59 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Командир (начальник) зобов`язаний показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників).
Так, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.
Процедура проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.
Відповідно до частин 1, 2, 6, 8 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.6 Порядку уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.8 Порядку).
У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду (п.11 Порядку).
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно абз.7 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначених норм закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП за перебування військовослужбовця на території військової частини при виконанні обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії А5003 № 792 від 02.01.2026 року, у якому зафіксовано, що 01.01.2026 року близько 23 год 15 хв. на території району зосередження військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю, порушення координації рухів був виявлений лейтенант ОСОБА_1 , який в подальшому був доставлений заступником командира батальону з психологічної підтримки персоналу і механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 в КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» м.Суми для проходження медичного огляду та підтвердження правопорушення. В результаті проведеного огляду встановлено алкогольне сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складений 02.01.2026 року о 01 год 00 хв №27, чим лейтенант ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст 172-20 КУпАП;
- висновком КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 02 січня 2026 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 ознайомився з результатами розгляду, про що стоїть його підпис у висновку.
Доводи апелянта що заява про розгляд справи без його участі була написана під тиском апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до норм процесуального законодавства, участь сторони у судовому засіданні є її правом, а не обов`язком.
Заява про розгляд справи за відсутності особи є процесуальним документом, який повинен подаватися добровільно. Водночас, апелянтом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що така заява була подана під тиском або не відповідала його дійсній волі.
Саме лише посилання на наявність тиску без конкретизації обставин, доказів (зокрема, заяв до правоохоронних органів, медичних документів, показань свідків тощо) не може бути підставою для висновку про порушення його процесуальних прав.
Доводи апелянта про визнання вини як пом`якшуючої обставини апеляційний суд вважає необґрунтованими .
Відповідно до положень законодавства, визнання вини може враховуватися як обставина, що пом`якшує відповідальність, однак саме по собі не є безумовною підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.
Посилання апелянта на складне матеріальне становище, зумовлене збройною агресією РФ проти України, необхідність надання матеріальної допомоги матері та батькові — інваліду І групи, апеляційний суд оцінює як такі, що заслуговують на увагу, проте вони не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення та не свідчать про його малозначність у розумінні закону.
Доводи апелянта про звільнення від адміністративної відповідальності згідно ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю, не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Приймаючи до уваги встановлений на підставі висновку КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 02 січня 2026 року стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , це правопорушення не можна віднести до категорії таких, що не становлять великої суспільної небезпеки й не завдають збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.
Перебування на території військової частини при виконанні обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду - є найбільш тяжким правопорушенням, яке обумовлене ступенем суспільної небезпеки, а тому таке порушення не може бути визнано малозначним.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року залишити без задоволення, а постанову Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2026 року, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	Басова В. І.