Єдиний унікальний номер 725/8910/25 
Номер провадження 2/725/3262/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2026 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі: 
головуючого судді Войтуна О.Б. 
при секретарі: Сумарюк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про зміну способу стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Чернівецького районного суду міста Чернівців з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позову посилалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі у якому у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2018 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно.
Вказувала, що станом на 26.08.2025 року за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 5 360 грн..
Жодних додаткових витрат на утримання сина відповідач не несе, участі у його вихованні не приймає та уникає будь якого спілкування.
Вказувала, що дитина росте, наразі витрати на забезпечення та матеріальне утримання дитини внаслідок зростання цін на продукти харчування та одяг збільшилися. Крім того дитина потребує тривалого лікування та додаткових регулярних витрат, оскільки хворіє на астму.
З огляду на стан здоров`я дитини, а також те, що визначений рішенням суду розмір аліментів у розмірі в умовах збільшення рівня цін є недостатнім для матеріального утримання дитини.
З урахуванням викладеного просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми на 1/3 частку його доходу. Та стягнути витрати на правничу допомогу.
Відповідач відзиву на позов не подавав.
В судове засідання позивачка не з`явилась. Від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.
Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. 
Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. 
Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. 
Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Так судом встановлено, що з 16.07.2013 року сторони перебували у шлюбі який між ними було розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.11.2016 року.
Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, розмір аліментів визначений судовим рішенням не вважається незмінним. 
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, як на позивачу так і на відповідачу лежить обов`язок по утриманню дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Враховуючи матеріальний стан сторін, обов`язок як позивача та відповідача щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частки доходів відповідача.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати  зокрема на професійну правничу допомогу.
У відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачкою у позові заявлено до стягнення 8 000 грн. витрат на правничу допомогу та надано копію платіжної інструкції від 18.08.2025 року про фактичну сплату коштів.
Поряд з цим позовні вимоги задоволено частково, а саме 75% позовних вимог (1/4 : 1/3 = 3/12 : 4/12 = 3:4 х 100 %= 75%).
Отже з відповідача підлягає стягненню 75 % розміру витрат на професійну правничу допомогу, що складає 6 000 грн..
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 185, 191 СК України, ст.ст.4-6, 76-81, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_3 , визначений заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2018 року №725/2901/18.
Стягнути з ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнути з ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн..
В іншій частині – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Войтун О. Б.