ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"23" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3400/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.
розглянувши справу №916/3400/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; код ЄДРПОУ 42795490)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” (06572, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1; код ЄДРПОУ 39698369)
Про стягнення 59085,91 грн. та зобов`язання вчинити певні дії

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” (06572, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1; код ЄДРПОУ 39698369)
До Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; код ЄДРПОУ 42795490)
Про розірвання договору

Представники:
Від первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом): Анісімов Д.Д., довіреність
Від первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом: Албул Т.В., ордер 

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” про стягнення пені в розмірі 17378,21 грн., штрафів в розмірі 41707,70 грн. та зобов`язання виконати зобов`язання за Договором від 06.08.2005р. № 4600009820.
Ухвалою Господарського суду Одеської області 01.09.2025р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3400/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "29" вересня 2025 р. о 11:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано представників учасників справи у підготовче засідання, призначене на 22.09.2025р. о 10:40.
29.09.2025р. судове засідання не відбулося, у зв`язку з тим, що стався технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.09.2025р. підготовче засідання у справі №916/3400/25 призначено на "27" жовтня 2025 р. о 10:20. Викликано представників учасників справи у засідання, призначене на 27.10.2025р. о 10:20.
24.10.2025р. первісним відповідачем надано до суду відзив.
24.10.2025р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” було подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” про розірвання договору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2025р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, подану по справі №916/3400/25, залишено без руху. 
27.10.2025р. суд, забезпечуючи доступ до суду, для з`ясування позиції первісного відповідача, поновив первісному відповідачу строк на подання відзиву та залучив його до матеріалів справи. Суд встановив позивачу строк на оформлення відповіді на відзив до 03.11.2025р. включно.
27.10.2025р. суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.11.2025р. о 12:00, із викликом учасників справи в судове засідання.
03.11.2025р. первісним позивачем надано відповідь на відзив.
03.11.2025р. суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.11.2025р. о 09:30, із викликом учасників справи в судове засідання.
06.11.2025р. до суду Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” надано докази, в підтвердження усунення недоліків зустрічного позову, які було визначено ухвалою суду. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.11.2025р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №916/3400/24. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” підготувати та надати до суду і одночасно надіслати зустрічному позивачу відзив на зустрічний позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.
17.11.2025р. суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.12.2025р. о 10:20, із викликом учасників справи в судове засідання.
25.11.2025р. зустрічним відповідачем надано відзив.
15.12.2025р. зустрічним позивачем надано відповідь на відзив.
15.12.2025р. суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справу до судового розгляду по суті на 26.01.2026р. о 10:30, із викликом учасників справи в судове засідання.
24.12.2025р. зустрічним відповідачем надано заперечення.
26.01.2026р. у зв`язку з неявкою представника первісного позивача в судове засідання, суд оголосив перерву у розгляді справи по суті до 09.02.2026р. о 09:30, із викликом учасників справи в судове засідання. Резервна дата 16.02.2026р. о 12:30.
09.02.2026р. суд оголосив перерву у розгляді справи по суті на резервну дату, а саме 16.02.2026р. о 12:30, із викликом учасників справи в судове засідання.
16.02.2026р. суд повідомив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення і проголошення судового рішення на 23.02.2026р. о 12:50.
У судовому засіданні 23.02.2026 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення складено 23.02.2026 року та буде вручено учасникам справи того ж дня.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Первісним позивачем в обґрунтування поданого позову було зазначено суду, що за результатами проведеної публічної закупівлі UA-2024-07-02-008512-а, 06.08.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» укладено Договір № 4600009820 про закупівлю послуг (далі - Договір). 
Відповідно до умов пункту 1.1 Договору, Виконавець зобов`язується на свій ризик відповідно до Технічного завдання (Додаток 1 до цього Договору) надати згідно з ЄЗС ДК 021:2015-71250000-5: «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (Послуги з технічної інвентаризації об`єктів магістральних газопроводів) відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів і технічної документації (які з урахуванням частини 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями) с послугами, а відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є роботами далі іменуються - Роботи), а Замовник зобов`язуються прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх.
За посиланням первісного позивача, оскільки Виконавцем порушено строки виконання Робіт, Замовником на підставі пункту 7.2. Договору нараховано пеню та штрафні санкції, які первісний відповідач по отриманню претензії у добровільному порядку не сплатив.
Відповідно до п. 1.3. Договору визначено обсяг Робіт, вимоги до Робіт, вимоги до їх результатів визначені у Технічному завданні (Додаток 1 до цього Договору).
Пунктом 1.3. Додатку 1 до Договору визначено обсяг робіт та п. 2 Додатку 1 до Договору встановлено, що виконання Робіт передбачає, вивчення документів, що стосуються Об`єктів, які будуть підлягати інвентаризації; обстеження основних конструктивних елементів будівель та споруд; визначення виду матеріалів, з яких виготовлені будівлі та споруди, без проведення лабораторних досліджень визначення категорії складності Об`єкта (ів); проведення обмірювальних робіт будинків, допоміжних будівель та споруд; складання схематичних креслень (графічне оформлення матеріалів обстежень) будинків, допоміжних будівель та споруд; оформлення відповідно до вимог чинного законодавства інвентаризаційної справи та технічного паспорту (ів) Об`єкту(тів). Внесення суб`єктом проведення технічної інвентаризації даних до Єдиної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕСББ) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.06.2021 № 681 «Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», проведення технічного обстеження нерухомого майна. 
Первісним позивачем було зазначено суду, що п. 5.1 Договору передбачено, що строк виконання Робіт - 300 календарних днів з дати укладання Договору, тобто до 02.06.2025р. 
Відповідно до п. 3.1. та п. 5.3. Договору, загальна вартість виконуваних Робіт за Договором, що є ціною Договору, не повинна перевищувати 347564,16 грн. Факт виконання Робіт у повному обсязі за цим Договором підтверджується підписаними Сторонами актами здачі-приймання виконаних робіт по всім Об`єктам. 
Згідно до п. 6.3.1. Договору, Виконавець зобов`язаний належним чином виконати Роботи у порядку та на умовах, визначених Договором; своїми силами та за свій рахунок усувати недоліки у технічному/сих паспорті/-ах, які є або можуть бути підставою для відмови у реєстрації державними реєстраторами речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. виконувати інші обов`язки, визначені Договором та/або законодавством України.
Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє протягом 330 календарних днів, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. 
Згідно до п. 10.2. Договору, закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, взятих на себе за цим Договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. 
Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги, первісним позивачем було зазначено суду, що у відповідності до Акту приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р., на виконання п.6.1.1. Договору, він надав Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору.
В подальшому, як зазначає первісний позивач, він 17.06.2025р. отримав лист Виконавця від 17.06.2025 № 06117, яким повідомлялось про настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором. 
Пунктом 8.2 Договору визначено, що сторони протягом 10 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс -мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України. 
Пунктом 8.3 Договору передбачено, що Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Строк для надання відповідних документів - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили. 
За посиланням первісного позивача, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 - не є підтвердженням існування обставин непереборної сили, які, зокрема, унеможливили виконання первісним відповідачем умов Договору.
Також, первісний позивач вважає, що надані первісним відповідачем із листом від 17.06.2025 № 06/17 копії пенсійних посвідчень та медичних документів - не є підтвердження обставин непереборної сили, які зумовили невиконання умов Договору відповідачем. 
Первісним позивачем було наголошено суду, що Виконавцем не виконані Роботи за Договором за жодним об`єктом, які визначені у пункті 1.3 Додатку 1 до Договору.
Підпунктом 7.2.1 пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання Робіт до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Робіт за кожен день прострочення їх виконання, а при порушенні строку виконання Робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Робіт. 
Первісним позивачем було здійснено нарахування 17378,21 грн. пені, за період прострочення з 03.06.2025р. по 22.07.2025р. та 24329, 49 грн - штрафу. 
Крім того, пунктом 7.2.5. Договору встановлено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання Виконавцем інших зобов`язань за Договором, Виконавець несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 (п`яти) відсотків вартості Робіт, що є ціною Договору за кожен факт такого невиконання та/або неналежного виконання, якщо інше не визначено Договором. 
Первісним позивачем, з урахуванням цього пункту Договору, було здійснено нарахування 17378,21 грн штрафу. 

Стосовно позовних вимог про зобов`язання первісного відповідача виконати зобов`язання за Договором в натурі, було зазначено суду, що Договір укладено сторонами відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та первісний відповідач, як переможець торгів, поданням своєї тендерної пропозиції фактично самостійно підтвердив свою власну згоду із вимогами тендерної документації Замовника, в тому числі умовами Договору.
Отже, первісний позивач вважає, що первісний відповідач, при укладанні Договору погодився із такими його істотними умовами, як строки виконання робіт і термін дії Договору. 
Первісний позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” є єдиним підприємством, яке здійснює транспортування природного газу в Україні, є стратегічно важливим здійснення безперебійної та стабільної діяльності підприємства, особливо в умовах воєнного стану.
За твердженнями первісного позивача, від виконання вищенаведених Робіт за Договором прямо залежить стабільна діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” та об`єктів газотранспортної системи України, а також, зокрема, стабільне функціонування ринку природного газу України та у розрізі технічної інвентаризації об`єктів газотранспортної системи України забезпечується стала, та безпечна експлуатація останніх. 

Надаючи відзив на первісну позовну заяву, Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, посилаючись на п. 1.1., п.п. 6.1.1. п. 6.1. Договору, п. 14. п. 15 Порядку №488, ст. 610 та ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, було зазначено суду, що не виконання первісний позивачем свого обов`язку щодо надання вихідних даних для робіт суттєво погіршило можливість виконати первісним відповідачем умови Договору.
Також первісним відповідачем було зазначено суду щодо подвійного стягнення, оскільки первісним позивачем заявлено до стягнення як пеню, так і штраф. 

Надаючи відповідь на відзив, Товариством з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” було зазначено суду, що первісний відповідач у відзиві на позовну заяву фактично визнає позов, не наводить жодних заперечень щодо відсутності порушення Виконавцем умов Договору, а наведені у відзиві доводи носять загальний характер, є безпідставними та такими, що не узгоджуються із нормами матеріального права, які спростовуються наступним.
Первісний позивачем було зауважено суду, що Замовник Актом приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р. на виконання пункту 6.1.1. Договору, надав Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору та Акт приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024 скріплений, зокрема, печаткою та підписом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” Якименко Р.К.
Також, первісним позивачем, було зазначено, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу чинне законодавство не забороняє. 

Заявляючи зустрічні позовні вимоги про розірвання Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” було зазначено суду, що відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1. Договору, замовник зобов`язаний надати Виконавцю наявні вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до цього Договору.
Однак, як вказує зустрічний позивач, Замовником були проігноровані вимоги п.п. 6.1.1. п. 6.1. Договору, та не було надано Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до цього Договору. 
За посиланням зустрічного позивача, 17.06.2025р. він надіслав Замовнику лист від 17.06.2025р. №06/17, яким повідомив про настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором. 
В обґрунтування поданого зустрічного позову, зустрічним позивачем було зазначено суду, що у зв`язку з продовженням строку загальної мобілізації та зміни законних актів щодо загальної мобілізації та бронювання, більша кількість співробітників Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, в тому числі інженери та штатні працівники були мобілізовані до лав ЗСУ.
Також було зазначено суду, що з огляду на критичне погіршення стану здоров`я провідного інженера з технічної інвентаризації та директора товариства, зустрічний позивач позбавлений можливості проведення робіт за Договором. 
Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” було зазначено суду, що на момент укладання Договору, зустрічний позивач не знав, що у його співробітників проблемі зі здоров`ям, та це призведе до неможливості виконання умов Договору та зміну обставин, що відбулась у спірних правовідносинах, сторони не могли і не повинні були передбачити. 
Ґрунтуючи заявлені зустрічні позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” посилалось, зокрема, на положення ст. 652 Цивільного кодексу України, та позовні вимоги направлено на розірвання Договору №4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р. 

Надаючи відзив на зустрічний позов, Товариством з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” було зазначено суду, що Замовник визнає безпідставними та такими, які не узгоджується із фактичними обставинами справи доводи позивача за зустрічним позовом про невиконання зустрічним відповідачем положень п.п. 6.1.1 Договору у частини обов`язку Замовника надати Виконавцю наявні вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору. 
За твердженнями зустрічного відповідача, Замовник Актом приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р., на виконання пункту 6.1.1. Договору, надав Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору, та, як стверджує зустрічний відповідач, ним своєчасно, належно та у повному обсязі виконано умови пункту 6.1.1. Договору та надано Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору.
За посиланням зустрічного відповідача, позивач за зустрічним позовом жодним чином не обґрунтував необхідність розірвання Договору, укладеного між сторонами, в судовому порядку та не навів достатніх та належних аргументів на підтвердження своєї позиції.

Надаючи відповідь на відзив, Товариством з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” було зазначено суду, що Замовником були проігноровані вимоги п.п. 6.1.1. п. 6.1. Договору, та останнім не було надано Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до цього Договору.
За твердженнями зустрічного позивача, зустрічним відповідачем не було виконано приписи Договору щодо надання вихідних даних для робіт, що суттєво погрішило можливість виконати умови Договору.
Зустрічним позивачем було вказано суду, що під час проведення технічної інвентаризації згідно п. 14 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №488, Замовник забезпечує доступ на об`єкт нерухомого майна для виконання робіт із технічної інвентаризації та забезпечення безпечних умов праці, а також супроводження на об`єкті нерухомого майна або надання представника для здійснення супроводження та зазначено суду, що дану вимогу також не було виконано, оскільки під час проведення технічної інвентаризації деяких об`єктів, доступ до об`єктів надавав охоронець, ніяких уповноважених осіб не було, а в багатьох випадків навіть не було можливості додзвонитись до уповноважених осіб.

Надаючи заперечення, зустрічним відповідачем було зазначено суду, що він Актом приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р., на виконання пункту 6.1.1. Договору, надав вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до Договору та своєчасно, належно та у повному обсязі виконав умови пункту 6.1.1. Договору.
Зустрічним відповідачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” не здійснило жодних дій, які зокрема визначені пунктом 2 Додатку 1 до Договору.
Також було наголошено суду, що позивач за зустрічним позовом не мав жодних претензій до вихідних даних, які були своєчасно надані йому для виконання Робіт.
Зустрічний відповідач наполягає, що надані Виконавцем документи не підтверджують у відповідності до вимог Договору виникнення обставин непереборної сили та строк їх дії.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.
У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно зі статтею 2 цього ж Кодексу, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Як з`ясовано судом, за результатами проведеної публічної закупівлі UA-2024-07-02-008512-а, 06.08.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», як Виконавцем, було укладено Договір № 4600009820 про закупівлю послуг.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналізуючи умови укладеного між сторонами Договору, судом з`ясовано, що п. 3.1. та п. 5.1. Договору сторонами визначено, що загальна вартість виконуваних Робіт за Договором, що є ціною Договору, не повинна перевищувати 347564, 16 грн. та строк виконання Робіт - 300 календарних днів з дати укладання Договору, тобто до 02.06.2025р. включно (300 днів з 07.08.2024р. по 02.06.2025р.).
За матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р. (а.с. 25, т.1), на виконання пункту 6.1.1. Договору, яким визначено, що Замовник зобов`язаний надати Виконавцю наявні вихідні дані для виконання Робіт, згідно з Додатком 1 до цього Договору, первісним позивачем було надано Виконавцю вихідні дані для виконання Робіт, а саме: оригінал Договору № 460009820 від 06.08.2024р.; оригінал Додатку 1 до Договору (Технічне завдання); перелік об`єктів для проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічних паспортів з обов`язковим внесенням даних технічної інвентаризації в ЄДЕССБ до Договору № 4600009820 від 06.08.2024 р.; завірену копію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (нова редакція); завірену копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України».
Судом враховано, що на вказаному Акті приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р. наявний підпис керівника Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” Якименко Р.К. та міститься печатка Товариства. 
Поряд з цим, як з`ясовано судом, в порушення п. 5.3. Договору, у визначений п. 5.1. Договору строк, який визначає строк виконання робіт, Акти здачі-приймання виконаних робіт по об`єктам між сторонами підписано не було та відсутній підтверджений факт виконання робіт з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», зворонього первісним відповідачем доведено суду не було, доводи первісного позивача не спростовано.
Крім того, Судом враховано, що первісний позивач листом від 18.11.2024р. (а.с. 30, т.1) звертався до Виконавця з приводу надання інформації щодо стану виконаних робіт за Договором. 
Отже, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р. щодо надання послуг, обумовлених Договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку первісного відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи.
Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Розділ 7 укладеного між сторонами Договору визначає відповідальність сторін, а саме пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору визначено, що у випадку несвоєчасного виконання Робіт до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Робіт за кожен день прострочення їх виконання, а при порушенні строку виконання Робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Робіт. 
Позивачем було здійснено нарахування на суму несвоєчасного виконаних робіт в розмірі 347564,16 грн.: пеню за період з 03.06.2025р. по 22.07.2025р. в сумі 17378,21 грн. та заявлено штраф у розмірі 24329,49 грн., що передбачено пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору.
Також, пп. 7.2.5. п. 7.2. Договору сторонами було узгоджено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання Виконавцем інших зобов`язань за Договором, Виконавець несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 (п`яти) відсотків вартості Робіт, що є ціною Договору за кожен факт такого невиконання та/або неналежного виконання, якщо інше не визначено Договором. 
Позивачем за невиконання первісним відповідачем зобов`язань за Договором було заявлено до стягнення штраф у розмірі 17378,21 грн.
На спростування доводів первісного відповідача, суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. 
Відповідна правова позиція узгоджується із позицією, що викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17 та від 08.09.2018 у справі №908/1843/17.
Суд, переривши розрахунки первісного позивача, здійснені відповідно до пп. 7.2.1. п.7.2. та пп. 7.2.5. п. 7.2. Договору, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення– правомірними.

На спростування доводів та заперечень первісного відповідача, суд зазначає таке.
Як вже встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору та відповідно до Акту приймання-передачі пакету документів від 22.08.2024р. первісним позивачем були виконані вимоги Договору, та відповідно, надані первісному відповідачу документи згідно переліку. (а.с.25. т.1).
Поряд з цим, суд зазначає, що за час строку виконання робіт, що визначено п. 5.1. Договору, тобто до 02.06.2025р., з боку первісного відповідача було відсутнє жодне звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” з приводу надання Виконавцю вихідних даних для виконання Робіт, як то було зазначено у відзиві та за час розгляду справи первісним відповідачем таких обставин суду доведено не було. 
Порядок проведення технічної інвентаризації, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №488 (надалі – Порядок) визначає процедуру проведення технічної інвентаризації закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів незавершеного будівництва, щодо яких набуто право на виконання будівельних робіт, перелік об`єктів нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, склад, зміст інвентаризаційної справи, матеріалів технічної інвентаризації та технічних паспортів.
Відповідно до п. 14 Порядку визначено, зокрема, що Замовник забезпечує надання документів (у паперовій або електронній формі), що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою, документів, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна (у разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту); документів, які надають замовнику право на виконання будівельних робіт; запиту нотаріуса (у разі оформлення спадщини на об`єкт нерухомого майна); документів, що підтверджують право підприємства, установи, організації управляти відповідним об`єктом нерухомого майна, а також установчих документів житлово-будівельних, дачних, садових, гаражних кооперативів/товариств тощо та доступ на об`єкт нерухомого майна для виконання робіт із технічної інвентаризації та забезпечення безпечних умов праці.
Відповідно до п. 14 Порядку визначено, зокрема, що проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна зупиняється за ініціативою виконавця у разі: незабезпечення замовником доступу виконавця до всіх приміщень об`єкта нерухомого майна або перешкоджання проведенню робіт з технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна; незабезпечення замовником безпечних умов праці безпосередньо на об`єкті нерухомого майна. Про зупинення проведення технічної інвентаризації виконавець або замовник протягом трьох робочих днів, якщо інше не встановлено договором, повідомляє іншій стороні. Проведення технічної інвентаризації зупиняється на період до усунення обставин, які стали підставою для зупинення таких робіт.
Первісним відповідачем надавались суду пояснення та було зазначено суду, що первісним позивачем не було забезпечено надання доступу на об`єкт нерухомого майна для виконання робіт із технічної інвентаризації, однак, поряд з цим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження таких доводів та посилань первісного відповідача, суд зазначає, що матеріали справи не містять листування або відповідних звернення з такого питання та такі твердження первісним відповідачем суду доведено не було.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», як Виконавцем за Договором не було вчинено жодних дій, які б засвідчували зупинення виконання проведення технічної інвентаризації, та, відповідно, повідомлення про такі дії первісного позивача, зворотного суду доведено не було.
Навпаки, судом з`ясовано, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” з листом від 30.08.2024р. (а.с. 26, т.1) зверталось до первісного відповідача з повідомленням щодо необхідності до початку виконання технічної інвентаризації подати від імені товариства заяву, із зазначенням видів робіт на об`єктах.
Наявний лист від 02.12.2024р. (а.с. 32, т.1) в матеріалах справи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» засвідчує, що первісний відповідач звертався до первісного позивача, та зазначав у такому листі, що інженери організовують виїзди для виконання робіт та зазначав, що необхідно вирішити питання організації роботи в умовах підвищеного ризику, однак, суд зазначає, що виконаних дій, на підтвердження інформації, що міститься у такому листі з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», здійснено не було, та за час розгляду справи Виконавцем не було доведено суду, що з його боку вчинялись дії на виконання зобов`язань за укладеним правочином. 
Судом враховано, що 17.06.2025р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» було надіслано Замовнику лист від 17.06.2025р. №06/17, яким повідомлено про настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором. (а.с. 107, т.1).
Поряд з цим, судом критично оцінюється як доказ лист вих. №19-24 від 19.12.2024р. (а.с. 115, т.1), яким первісний відповідач, за його твердженням, звертався до первісного позивача щодо погодження необхідності залучення субвиконавця задля виконання умов Договору, оскільки первісним позивачем заперечується факт отримання ним такого листа, а доказів скерування зазначеного листа матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №905/650/19, від 15.05.2019 у справі №912/1984/17, від 15.05.2019 у справі №912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Отже, за висновком Верховного Суду у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21, добросовісність виконання сторонами договірних обов`язків і реалізація ними своїх прав є визначальним при оцінці правомірності позовних вимог.
Суд ураховує доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), якам ґрунтується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
За змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
За таких обставин, оцінивши в сукупності всі подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд прийшов до висновку щодо необхідності задоволення первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” грошової суми 59085,91 грн., яка складається з пені 17378,21 грн. та штрафів у розмірі 24329,49 грн. та у розмірі 17378,21 грн.

Щодо первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», які направлено на зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» виконати зобов`язання за Договором № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., суд вважає зазначити таке.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.
Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі №925/642/19).
Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем.
Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов?язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов?язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов?язаних осіб.
Тобто лише встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з?ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов?язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.
Предметом укладеного між сторонами Договору є надання послуг згідно з ЄЗС ДК 021:2015-71250000-5: «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (Послуги з технічної інвентаризації об`єктів магістральних газопроводів)», відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів і технічної документації (які з урахуванням частини 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» .
Тобто, первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», направлені на зобов`язання первісного відповідача надати послуги та провести технічну інвентаризацію об`єктів, що використовуються Замовником у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та виготовити технічні паспорти.
За правилами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вже встановлено судом, первісним відповідачем допущено порушення виконання зобов`язання за Договором, послуги не надано та не проведено технічну інвентаризацію об`єктів, тобто відсутні докази виконання робіт з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації».
Отже, на думку суду, предмет первісних позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» виконати умови за Договором № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., дублює умови Договору, що укладено між сторонами, який є обов`язковим для сторін у силу закону (стаття 629 ЦК України). 
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», у цій частині своїх позовних вимог обрано неналежний спосіб захисту, враховуючи, що виконання зобов`язання передбачено самим Договором, укладеним між сторонами, у зв`язку з чим у даній частині первісних позовних вимог судом відмовляється.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, які направлено на розірвання Договору №4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., суд зазначає таке.
За загальним правилом, передбаченим статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання його сторонами, а цивільні права, які випливають із договору, захищаються у тій самій мірі та у той самий спосіб, що і права, які прямо чи опосередковано передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 907 Цивільного кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
За ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Суд ураховує, що укладаючи Договір № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», як Замовник, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», як Виконавець, розраховували на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. 
Проте, варто зауважити, що під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладенні договору та визначенні його умов, сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. (Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №910/13557/21).
Істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).
Розділ 8 Договору визначає обставини непереборної сили (форм-мажор).
Відповідно до п. 8.2. Договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 календарних днів з момент їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. 
Відповідно до п. 8.6. Договору, сторонами було визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є документ (сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Строк надання відповідних документів – протягом 60 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.
Судом враховано, що 17.06.2025р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» було надіслано Замовнику лист від 17.06.2025р. №06/17, яким повідомлено про настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором. (а.с. 107, т.1).
Також судом приймається до уваги, що у вказаному листі зустрічним позивачем було зазначено, що у зв`язку з продовженням строку загальної мобілізації та зміни до законних актів щодо загальної мобілізації та бронювання співробітників більшість співробітників Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» та штатних працівників мобілізовано до лав ЗСУ.
У згаданому листі зустрічним позивачем було зазначено, крім іншого, про погіршення стану здоров`я провідного інженера з технічної інвентаризації та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», з посиланням на позбавлення можливості проведення робіт згідно предмету Договору, та надано довідку з Виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №3006/16525 стосовно Якименко Р.С., виданого Комунальним некомерційним підприємством «Міської лікарні №5», та Виписки №20965 з медичної картки Жемаркіна І.В., який є інженером з технічної інвентаризації.
Велика Палата Верховного Суду у пунктах 87-89 Постанови від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зазначила, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 ЦК.
За загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання. Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору, є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору.
Судом при розгляду даних зустрічних позовних вимог враховується, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувалась Указами Президента України та триває станом на даний час.
Однак, Суд наголошує, що по-перше, введення в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для розірвання договору.
Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує висновки Верховного Суду викладені у пунктах 59, 60, 61, 62 постанови від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, згідно із якими, відповідно до частини першої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
По-друге, суд зауважує, що укладання Договору, розірвання якого є предметом зустрічних позовних вимог, відбулось вже під час запровадження воєнного стану в країні, та сторони, в тому числі зустрічний позивач, був обізнаний про такі умови, отже, судом критично оцінюються доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, що продовження строку загальної мобілізації та зміни до законних актів щодо загальної мобілізації та бронювання співробітників - є непередбачуваними обставинами для Виконавця, що істотно порушують виконання укладеного Договору, оскільки такі обставини вже існували на момент укладання Договору та були передбачувані для зустрічного позивача, як Виконавця за Договором. 
Суд зазначає, що істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї із сторін договору стає більш обтяжливим, ускладненим чи суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.
Крім зазначеного, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що Жемаркіна І.В., який є інженером з технічної інвентаризації, відсторонено від виконання робіт за Договором. 
Отже, дослідивши обставини спору, а також підстави зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”, які направлено на розірвання Договору № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., суд приходить до висновку про те, що зустрічним позивачем належним чином не доведено наявність всіх чотирьох умов для розірвання договору за рішенням суду, внаслідок істотної зміни обставини, а саме, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до частин 2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України, в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання Договору № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», у зв`язку з чим у задоволенні зустрічних позовних вимог судом відмовляється. 

Щодо розподілу судового збору.
На підставі ст.129 ГПК України, приймаючи до уваги, частково задоволенні первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” грошової суми 59085,91 грн., яка складається з пені 17378,21 грн. та штрафу у розмірі 24329,49 грн. та у розмірі 17378,21 грн. та відмовою у первісних позовних вимогах про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» виконати зобов`язання за Договором №4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. покладаються на первісного відповідача.
Також, з урахуванням відмови у задоволенні зустрічного позову про розірвання Договору № 4600009820 про закупівлю послуг від 06.08.2024р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», витрати по сплаті судового збору за таку вимогу у розмірі 3028,00 грн. - покладаються на позивача за зустрічним позовом. 
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1.Первісну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України”- задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” (06572, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1; код ЄДРПОУ 39698369) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; код ЄДРПОУ 42795490) 59085 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) грн. 91 коп., з яких пеня у розмірі 17378 (сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 21 коп. та штраф у розмірі 41707 (сорок одна тисяча сімсот сім) грн. 70 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 
3.В іншій частині первісного позову – відмовити.
4.У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” про розірвання договору – відмовити. 
5.Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову у розмірі 3028,00грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеське бюро технічної інвентаризації”.

Повне рішення складено 23 лютого 2026 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко