Справа № 466/11609/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді Кирилюка А. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1  про стягнення збитків,

встановив:

Короткий виклад обставин справи.
Уповноважений представник позивача АТ «СК «ББС Іншуранс» – Дмитрієва І. В., 10.12.2025 року (вх. № 38192) звернулась через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1  збики у розмірі 11 166 грн 04 коп. та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2023 року між ПРАТ «СК «ББС Іншуранс» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-2004503/11НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі від такого страхового випадку як ДТП. 
23.03.2023 року о 13 год 45 хв. по вул. Лемківська, 24 в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб Hyundai Sonata, державний номерний знак. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а його власнику завдано матеріальної шкоди. Даний факт підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року у справі № 466/3084/23, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили – 10.06.2023 року.
31 березня 2023 року, на підставі рахунку СТО – ФОП ОСОБА_4 №0012 від 27 березня 2023 року, ПрАТ «СК «Брокбізнес» було складено страховий акт №107245/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та сплачено страхове відшкодування в розмірі: 23 130 грн 00 коп. на рахунок СТО – ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується платіжною інструкцією №256707 від 05.04.2023 року
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в АТ «СГ «ТАС», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № ЕР/213692357. Ліміт за шкоду майну – 160 000 грн 00 коп., франшиза – 0 грн 00 коп.
Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в порядку суброгації.
У зв`язку з чим, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулося до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із претензією на суму 23 130 грн 00 коп.
Таким чином, за наслідками розгляду вказаної претензії АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № ЕР/213692357 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в розмірі 11 963 грн 96 коп., що підтверджується банківською випискою від 19.06.2023 року.
Зважаючи на те, що отриманої грошової суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданих збитків у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилася 23.03.2023 року, то позивач вимушений звернутися з цим позовом до відповідача. З огляду на зазначене просить позов задовольнити.

Рух справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 року визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду м. Львова – Невойта П. С. (а.с. 34).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.12.2025 року матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1 про стягнення збитків передано за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. (а.с. 37).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 року визначено головуючого суддю Залізничного районного суду м. Львова – Кирилюка А. І. (а.с. 57).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.01.2026 року постановлено позовну заяву залишити без руху. (а.с. 59-60).
Уповноважений представник позивача АТ «СК «ББС Іншуранс» – Дмитрієва І. В., 29.01.2026 року (вх. № 2298) звернулась із заявою про усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 62-64).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2026 року постановлено позовну заяву залишити без руху повторно. (а.с. 68-69).
Уповноважений представник позивача АТ «СК «ББС Іншуранс» – Дмитрієва І. В., 04.02.2026 року (вх. № 2784) звернулась із заявою про усунення недоліків позовної заяви. З якої вбачається, що остання виконала вимоги ухвали суду. (а.с. 71-77).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 78-79).

Позиція учасників справи.
У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 23.03.2023 о 13.45год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Ніссан д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Лемківська,24 в м. Львові, не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 , завдавши транспортним засобам механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Так, копією постанови Шевченківського районного суду м. Львова № 466/3084/23 від 31.05.2023 року, стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення  та обрано їй адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 13-14).
Як вбачається із матеріалів справи 22.01.2023 року між ПРАТ «СК «ББС Іншуранс» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-2004503/11НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі від такого страхового випадку як ДТП (а.с. 42-51).
Відповідно до страхового акту № 107245/1 від 31.03.2023 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23 130 грн 00 коп. (а.с. 21), що підтверджується платіжною інструкцією № 256707 від 05.04.2023 року (а.с. 23).
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Micra», державний номерний знак НОМЕР_3 на момент скоєння ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу серії ЕР № 213692357 (а.с. 24).
Відповідно до рахунку СТО – ФОП ОСОБА_4 №0012 від 27 березня 2023 року, ПрАТ «СК «Брокбізнес» (а.с. 19) було складено страховий акт №107245/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього який склав 23 130 грн 00 коп. (а.с. 22). 

Застосоване судом законодавство.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. 
Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.
Так, згідно зі ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Згідно правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року вбачається, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
За правилами ст. 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №759/7787/18 (провадження № 61-10773св20), визначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року).
Процесуальним законодавством встановлено стандарти мотивування судових рішень, вищі та суворіші за ті базові та мінімальні, які гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції та відповідною практикою ЄСПЛ щодо порушення цієї норми. А саме, п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України імперативно зобов`язує суд цивільної юрисдикції надати в мотивувальній частині судового рішення мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «РуїзТоріха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, § 29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що в рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

Мотиви прийняття рішення та висновки суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.
Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що стороною позивача доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано.
За таких обставин, вимоги АТ «СК «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1 як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, є суброгацією, так, у даному випадку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані.
З урахуванням того, що АТ «СК «ББС Іншуранс» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повну суму відновлювального ремонту у розмірі 23 130 грн. 00 коп. та факт того, що винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 , суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі.
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 298651 від 02.12.2025 року (а.с. 8) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -
ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1  про стягнення збитків – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» – 11 166 (одинадцять тисяч сто шістдесят шість) грн 04 коп. збитків у порядку суброгації.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» – 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (ЄДРПОУ: 20344871, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя: